BULETINUL SOCIETĂŢII DE SCIINŢE 269 



In deosebî ţSranul Moldov^n de la câmpie pare că a uitat de 

 mult frumosele sale haine de casă. Dacă e maî cuprins puţin, îl 

 ve^î îmbrăcat, de sus până jos, în putregaiurî nemţesc! ; iar dacă 

 e sărac, îl ve^î cu aceeaşt pereche de pantaloni de aţă, şi vara şi 

 iarna. Acesta, numaî pentru că crescerea oilor a devenit, din causa 

 strîmtăreY locurilor de păşune, aprope imposibilă. Numaî crescg- 

 toriî de meserie se maî ocupă acum cu crescerea oilor. 



Acum 20 — 30 de anî în urmă, nu maî departe, când fie- care 

 sat avea o bucăţică de îemaş, maî nu era săt6n, care să nu aibă 

 măcar io — 15 oî, pentru îmbrăcămintea caseî. Atuncî femeia gos- 

 podină îmbrăca şi casa şi îmbrăca şi bărbatul, că avea cu ce : totă 

 îarna torcea, boia, ţesea şi alegea încunjurată de fiicele sale; iar 

 vara era atâta plugărie, că flăcăiî şi fetele se înturnaQ, de la ame^ă 

 în sat şi până sera, făceau horă şi jucau la umbra copacilor. Cu 

 tote acestea porumbul şi grâul era de ajuns pentru casă, se făcea 

 mult şi casa era îmbelşugată. Acum, se cultivă pentru venqlare, se 

 ară mult, mult — se ară şi îemaşurile, pămentul nu maî ajunge ; 

 femeile şi fiicele muncesc totă vara, din nopte în nopte, de-avalma 

 cu bărbaţiî, dar îarna tot sărăcie,... îarna n'aQ ce lucra: şed şi se 

 căineză. 



Un covor ales şi 2 — 3 levicere, ramase din vremurî maî bune, 

 trec ca zestre de la mamă la fiică şi atâta tot. Perceptorul, când 

 intră în casă, n'are de ce să se agăţe şi când te ducî pe la primă- 

 rie, dacă ţiî minte de demult, ve^î covore şi levicere, carî aQ fost 

 sechestrate pe rend de la bunică, de la mamă şi de la fiică. 



Iată dar, pe lângă progresele chimieî şi industriilor moderne, 

 încă una din căuşele, care a făcut şi face să se stingă tot maî mult 

 şi maî mult, una câte una din industriile casnice, la femeile române 

 şi în special frumosa industrie a boiangerieî casnice. 



Acum, dacă capătă femeia un floc de lână, pentru vre-un cîo- 

 rap, ceva, cumpgră de cincî banî prafurî şi boesce. Acum chiar 

 boiangiiî de meserie, de pe la tergurî, mor de fome cu meşteşu- 

 gul lor. 



Când, acum un an, am citit pentru prima oră, în ((Apărătorul 

 sănătăţiî», propunerea făcută de d. Dr. Istrati la «Societatea de 

 sciinţe», am ^is că acesta propunere este din cele maî bine venite 

 pentru că o atare lucrare nu maî putea fi amânată, fără prejudiţiul 



