a. X. 1W3. K. o. Elfving, Fjell-lemmeln i Lappmarken är 1903. 15 



ej, säsom man hittills antagit, utan undantag vandra frän Ö tili 

 V tills haf möter. Denna möjlighet viii jag dock endast fram- 

 kasta säsom ett antagande, hvilket mähända förtjänade närmare 

 utredning, da ju minä observationer äro alltför fätaliga för att 

 kunna läggas tili grund för ett pästäende. 



Uppgifterna om själfva lemmeltägen tyckas mig tala för, 

 att lemlarna hufvudsakligen vandra höst och vär, men däremot 

 pä sommarn och vintern uppehälla sig ä samma trakter. 



Öfver lemlarnes födoämnen har jag annoterat, att de pä 

 sommaren hufvudsakligen lefva af skogsgräs — hälst Festuca- 

 arler — samt mossor, bland hvilka de afgjordt favorisera Hyp- 

 niivi schreheri och Dicraiitt tn -arter. Man ser ofta Feltigera 

 med söndersargade kanter. Tili en början antoe jag, att denna 

 laf tjänade lemlarne tili föda, men ett närmare aktgifvande gaf 

 vid handen, att det ej var själfva lafven de ville komma at, 

 utan mossor, som tätt slöto sig tili lafvens undre sida. Blä- 

 bärsriset (bladen) tycktes ocksä smaka djuren väl, och ej häller 

 Ijung och kräkbärsris försmäddes. Pä vintern halla sig lem- 

 larne under snön, där de utom mossa m. m. gnaga barken frän 

 fällda träd — hälst björk, men delvis ocksä tali. — Nägon 

 skada hafva lemlarne ätminstone inom Kuolajärvi ej anstiftat. 



Ehuru argsinta tili sin natur, tyckas lemlarne vara mycket 

 lätta att tämja. Redan inom ett dygn hade de af mig med- 

 torda individerna sä förlorat sin lust tili angrepp, att jag kunde 

 taga dem i hand. Men mycket fordrande äro de ifräga om 

 maten. De äta otroliga kvtintiteter, mest nattetid. Frän klockan 

 11 — V2 12 tili 5 — 6 pä morgonen synes aptiten vara bäst; de 

 mäste dä mestadels matas hvarje timme. 



Fjäll-lemmeln varierar ganska mycket tili färgteckningen, 

 beroende pä förhällandet mellan den rostbruna och den svarta 

 färgen pä öfre sidan. Säsom representant för en extrem färg- 

 variation, hvilken dock ej säilän anträffas, viii jag nämna ett 

 nastan enfärgadt svart exemplar, som af mig lefvande infänga- 

 des pä vägen i Kemijärvi.» 



