H. X. 1903. Nordström. — K. O. Elfving. 13 



uppehäller sig pä näringsväxten, ätande häl i bladen. Sedän 

 börjar skalbaggeii smäningom ändra färg. Thorax' och elytras 

 sidor fä en Ijusröd skiftning, som smäningom utbreder sig öfver 

 hela ryggsidan. Smäningom bbr den röda färgen mörkare, och 

 skalbaggen antager sitt sluUiga iitseende. Denna defmitiva färg- 

 förändring tager en tid af omkring tvä veckor. Ungefär samti- 

 digt, dels före, dels under eller efter färgförändringen, kryper 

 skalbaggen ned i vinterkvarter för att följande vär änyo krypa 

 iipp pä /7^^/Za-ständen. 



Sä väl larv som puppa äga i sin färg ett ypperligt skydds- 

 medel. Detsamma kan i ännu högre grad sägas om imago i 

 sitt gröna stadium. Den gröna färgen med de svarta fläckarna 

 stämmer alldeles öfverens med de likaledes gröna, af larvens 

 angrepp svartfläekiga 7???//a- bladen. Trots det att skalbaggen 

 mest uppehäller sig pä öfre sidan af de öfversta bladen, är den 

 synnerligen svär att fä sikte pä. Dä skalbaggen i sin nyvunna 

 röda färgdräkt gär i vinterkvarter, finner den likaledes bland 

 de affallna rödbruna I/mla-hladen ett ypperhgt gömställe. Pä 

 försommaren däremot, dä skalbaggen sin vana trogen uppehäller 

 sig pä öfre sidan af näringsväxtens blad. är den naturligtvis 

 synlig pä langt häll.» 



Forstmästare K. O. Elfving gjorde följande meddelande 

 Om fjäll-lemmelns förekomst i Lappmarken är 1903 



»Säsom kändt hafva fjäll-lemlarna i stora skaror äter satt 

 sig i rörelse i vär höga nord, där de denna gäng synas bredt 

 ut sig ä mer än vanligt stor areal. Förutom i det egentliga 

 Lappland, hafva de päträffats inom Kuolajärvi, Kuusamo och 

 Taivalkoski, därifrän de under hösten vandrat västerut tili Kemi- 

 järvi, Pudasjärvi, Rovaniemi, Kolari och nyligen hunnit fram 

 tili trakterna af Simojärvi. Enligt allmoge-uppgifter torde det 

 vara mer än 20 är sedän lemmeln förekommit sä talrikt som 

 nu. I Kuolajärvi och i Kemijärvi pästod man sig ej pä 30 är 

 hafva sett nämnda djur. Hvad äter Rovaniemi beträffar, nämner 

 folksägnen om dess förekomst där senast för c. 40 är sedän. 



