9. IV. 1904. Nordling, Ornitologisk resa tili Finska viken. 121 



Redan ^den 19 maj började dimma och ihällande regn 

 blifva förhärskande, och denna väderlek fortfor oafbrutet de föl- 

 jande dagarna, salunda omintetgörande vidare observationer om 

 fäglarnes flyttning. 



Af ofvanstäende tabell synes, att det öfver Hogland i rikt- 

 ning frän väster tili Öster gäende värsträcket bär en enbart 

 mariri prägel, enär alla i denna riktning flyttande faglar tillhöra 

 simfäglarnas ordning. Äfven ett i riktning frän söder tili norr 

 gäendo värsträck synes äga rum, ehuru jag själf, för den längt 

 framskridna ärstidens skiill, angäende detta var i tillfälle att 

 anteekna ännu mindre än beträffande det nyss omtalade. Dock 

 kunde jag enligt meddelanden af folkskoleläraren E. Elenius 

 och handlandesonen E. Penttilä, hvilka hvardera äro goda 

 fägelkännare och observatörer, göra mig en föreställning om 

 sträcket i hvardera riktningen. Däremot syntes icke allraogen 

 veta mycket af ett sträck i riktning frän S tili N, antagligen 

 därför att de arter, som frekventera detsamma, hufvudsakligen 

 tillhöra Passeres och sälunda för den hafva en ringare betydelse. 

 Egendoinligt nog kände hvarken Elenius, Penttilä eller allmo- 

 gen nägon enda vadare som representant bland de sträckande 

 fäglarna. Häraf kunde man draga den slutsats, att vadarsträc- 

 ket följer hvardera stranden af Finska viken utan att i nämn- 

 värd grad besöka frän stranden sä aflägsna öar som Hogland. 

 Da ön dessutom är i afsaknad af för vadare lärapliga lokaler' 

 frestas dessa ej häller tili att rasta därstädes och bhfva sälunda 

 ännu mindre märkbara vid sträcket. Faktum synes vara, att 

 jämförelsevis fä representanter af de flyttande fägelarterna väljä 

 en sä maritim väg som den öfver Hogland klarligen är. Sä 

 berättade handlandesonen E. Penttilä, som värit i tillfälle att 

 observera värflyttningen öfver Haapasaaret ögrupp utanför Kotka, 

 att det öfver Hogland pägäende sträcket tili individantal och 

 artrikedom är alldeles obetydligt, jämfördt med värsträcket öfver 

 Haapasaaret. 



Dä drifisen ännu fortfarande blockerade öns bägge ham- 

 nar, var det omöjligt för mig att lämna ön och söka mig ett 

 tacksammare fält för observationer. Det äterstod sälunda ej 



