150 Ordförandens ärsberättelse. 13. Y. 1904. 



resultat och sedän skrida tiU förnyad verksamhet. Vintern är 

 öfverständen, dess vetenskapliga skördar äro införlifvade med 

 de tidigare insamlade, och de tryckta afhandlingarna kringsän- 

 das at alla hali. Vären medför sälunda en afslutning af en 

 del arbeten. Men vären ger därjämte impulser tili andra, ty da 

 det gamla lägges ad acta kommer nog nytt i stället, säväl i 

 naturen som i forskningen. Därigenom lefver det hela, om ock 

 enskildheterna växla. Sä lägges äfven den ena generationen af 

 arbetare undan, och de toma platserna fyllas af den nästföl- 

 jande, af yngre, som växa upp. Med glädje se vi äldre att till- 

 växten uppenbarligen är riklig, lifskraftig och förtröstansfull. 

 Framliden ter sig därigenom förhoppningsfull ocksä för dem, 

 som lämna arbetsfältet. 



Sä tedde den sig för den älste af vara under äret bort- 

 gängne ledamöter Anton Gabriel Blomqvist, som i gär afslu- 

 tade sin verksamma och samhällsnyttiga lefnad i en älder af 68 

 är och sedän är 1859 värit medlem af Sällskapet. Om honom 

 har prof. Norrlin delgifvit mig följande minnesord : 



»Närmast är B 1 o m q v i st känd för sin djupt ingripande och 

 enastäende betydelse för det fmska forstväsendet och vär forst- 

 liga litteratur. Dä pä 1850-talet Styrelsen beslöt att ställa vara 

 vidsträckta kronoskogar under forstnärlig värd och förvaltning 

 samt för utbildande af härtill nödiga forstmän grundade Evois 

 forstinstitut, utnämndes Blomqvist är 1861 tili dess förste 

 lärare i forstvetenskap. Han kvarstod i denna egenskap, först 

 som lektor, och sedän är 1870 som direktor för Institutet ända 

 tili medlet af förlidne är, dä sjukdom nödgade honom att afgä. 

 Med öfverlägsen insikt och aldrig svikande hängifvenhet ledde 

 han under mer än 40 är undervisningen i detta och närstäende 

 ämnen, och hela vär nu verkande forstmannakär har sälunda 

 utbildats under hans ledning. 



Jämsides med denna lärareverksamhet utförde Blom- 

 qvist ett icke mindre maktpäliggande vetenskapligt arbete, 

 nämligen utredning af vara skogar och forstligt viktiga trädslag. 

 För sädant ändamäl företog han talrika forskningsresor i eget 

 och angränsande länder. Särskildt ären 1867—1869, dä forst- 



