18. V. 1904. Ordförandens ärsberättelse. 159 



Genom sinä egna studier kom Mela tili klar uppfattning 

 af de svärigheter en ung nybegynnare da för tiden mötte pä 

 grund af bristen pä handböcker för bestämmande af djiir- och 

 växtarter. För honom, som under unga studentär själf genom- 

 lefde vara i »spräkfrägan» mest hetsiga tider, hvari han per- 

 sonligen ifrigt deltog, mäste frägan om handböcker främst gälla 

 de finskspräkiga. Själf hade han finskan först i andra hand 

 som modersmäl. Med förständig beräkning begynte han redan 

 under lappländska resan 1867 att ur naturkunniga allmoge- 

 mäns mun anteckna artnamn och folkets termer för olika be- 

 grepp, nödvändiga i en exkursionsbok. Redan da fanns »Suo- 

 men Kasvio», som Lönnrot utgifvit, hvarför Mela rik- 

 tade sinä ansträngningar pä ästadkommandet af en »Fauna 

 fennica; Suomen Eläimistö nuorisolle», som utkom redan 1872, 

 omfattande vertebraterna, förutom fiskarne. Arbetet utvidgades 

 sedermera tili den fullständiga handbok »Suomen luurankoiset», 

 som alit frän 1882 utgjort stommen för kunskapen om vara 

 vertebrater, värdefull icke blott säsom handbok utan som veten- 

 skaplig källskrift, särskildt beträffande geografiska utbredningen, 

 och ofta citerad äfven i utländska författares arbeten. Faunan 

 efterföljdes 1877 af en »Lyhykäinen kasvioppi ja kasvio, kou- 

 luja varten», hvaraf andra upplagan utkom 1884. l den tredje 

 upplagan ätskildes läroboken och floran, den förra utkom 1892, 

 samt i ny a upplagor 1897 och 1900, hvarjämte »Suomen 

 koulukasvio» utkom 1895 och 1897. Bristen pä en fmsksprä- 

 kig zoologisk lärobok sökte Salonen, en närä vän tili 

 Mela, fylla, och den senare drog är 1880 försorg om bokens 

 illustrerande genom en Atlas, men det visade sig fördelaktigare 

 att han 1899 utgaf en rikt illustrerad »Koulun eläinoppi». 



Det är själfklart att denna rastlösa verksamhet säsom läro- 

 boksförfattare och Mela's stora förmäga pä detta häll skulle 

 bära rika frukter inom de ungas led, och mänga äro de, som 

 värit honom tacksamma derför. Arbetet var honom kärt; och 

 ännu dä sjukdom brutit hans arbetskrafter höll han ifrigt pä med 

 utarbetandet af en ny upplaga af »Kasvio», hvilken blef nastan 

 tryckfärdig innan han den 3 febr. 1904 slutade sin bana. »Suo- 



