176 Forssell, Echinorhynchus semermis n. sp. 13. V. 1904. 



göras för densamma för att pävisa, att den faktiskt utgör en 

 ny art och icke kan identifieras med E. strumosus. Vid ett 

 annat tillfälle hoppas jag kunna inlämna en utförligare beskrif- 

 ning öfver den nya arten, dess utbredning bland Finlands fiskar 

 och nägra andra frägor, som beröra densamma. 



Echinorhynchus semermis är med utstjälpt snabel ungefär 

 3 a 3,5 mm läng. Den längsta af mig uppmätta E. strumosus 

 var med utstjälpt snabel 5,5 mm läng. Hos bäda arterna äro 

 hanne och hona i det närmaste lika stora. Kroppsformen hos 

 E. semerjnis afviker betydligt frän den hos E. strumosus. 

 I främre delen af kroppen äro de bäda uppsvällda, men bak- 

 kroppen är hos E. seDtermis obetydligt längre än den uppsvällda 

 delen och i förhällande tili sin längd ganska tjock, medan bak- 

 kroppen hos E. strumosus är dubbelt sä läng som den upp- 

 svällda främre delen och i förhällande tili sin längd mycket 

 smal. E. semermis är kort och knubbig, E. strumosus däreraot 

 läng. och slank. 



Med afseende a taggbeklädnaden pä kroppen förete de 

 bäda arterna betydande olikheter. Efter den koniska, tagglösa 

 haisen vidtager taggbeklädnaden, som pä den uppsvällda delen 

 af kroppen bar ungefär samma utbredning hos hvardera arten, 

 d. V. s. den sträcker sig rundt omkring kroppen pä den främre 

 hälften af den uppsvällda delen och inskränker sig smäningom 

 alit mer pä dess bakre hälft, sä att taggbeklädnaden vid den sma- 

 lare bakkroppens början är inskränkt tili ena sidan af kroppen. Hos 

 E. semermis fortsättes taggbeklädnaden sedän pä ena sidan ända 

 tili genitalporus, som finnes i yttersta spetsen och utbreder sig 

 där äter rundt omkring ändan af bakkroppen. Bakkroppen är 

 sälunda tili största delen af sin längd taggbeklädd pä ena sidan, 

 ungefär tili hälften af dess omkrets ; däraf artnamnet sem- 

 ermis {= semiermis af semi och arma). Annorlunda förhäller 

 sig bakkroppens taggbeklädnad hos E. strumosus. Där sträcker 

 den sig pä ena sidan ungefär tili bakkroppens halfv;i längd eller 

 nägot därutöfver och upphör sedän helt och hället för att hos 6 

 äter uppträda i yttersta ändan, medan hos $ bakkroppens se- 

 nare hälft är alldeles tagglös. Sä är ätminstone regel hos $. 



