178 



Forssell, Echinorhynchus semermis n. sp. 13. V. 1904. 



E. semermis är ungefär 838, säledes 1,7 ganger flera än hos 

 K. stnimosus. 



Jämte skillnaden i antal hafva de tvä arterna ocksä att 

 iippvisa olikheler i afseende a formen hos hakarna. De mest karak- 

 tärlstiska former finnas i de stora hakarnas Iva ä tre sista tvär- 

 rader. Där äro hakarna hos de bäda arterna sä olika, alt 

 man icke behöfver se vidare än nägon af desamma för att 

 genast kunna afgöra, hvilken art man har framför sig. Af de 

 vidfogade figurerna visar fig. 1 en hake frän 12:te tvärraden 



hos E. striimosus ochfig. 2 

 en hake frän 15:de tvär- 

 raden hos E. semermis^ 

 hvardera tecknade i cirka 

 500 gängers förstoring och 

 afritade med tillhjälp af 

 Leitz' Zeichenocular.Hos 

 E. stnimosus är den fria 

 hakdelen (a) ungefär 0,05 

 mm läng, roldelen (b) 

 ungefär 0,08 mm och sä- 

 ledes betydhgt längre än 

 a. Den fria hakdelen är 

 mycket grof i förhällande 

 tili sin längd, och hela dess längd är ungefär 2,5 ggr sä stor 

 som dess bredd vid basen. Hos E. semermis äro a och b 

 ungefär lika länga: 0,060, resp. 0,065 mm. Den fria hakdelens 

 hela längd är ungefär 3 gänger sä stor som dess bredd vid 

 basen. Hos E. semermis är den yttre sidan af hakens fria 

 del tili mer än halfva sin längd nastan rak, medan den hos 

 E. strumosns är nastan jämnt böjd i hela sin längd. 



Enligt litteraturen förekommer E. strumosits i tarmen hos 

 Halichoerus grypus, Pkoca foetida och nägra andra Phoca arier, 

 men nägon annan Echi norhy n ch us -ari omnämnes icke frän dessa 

 djur. Jag har funnit den fullbildade E. strumosus endast i 

 tunntarmen, hufvudsakligen i dennas nedre del, i riklig mängd 

 hos Phoca foetida, medan E. semermis af mig anträffades 



Fig. 1. 



