'J6(» 



BULETINUL SOCIETĂŢII ROMÂNE DE ŞTIINŢE 



O deschidere longitudinală O fină şi bine luminată (de la soare, 

 lampă electrică sau lampă Nernst) este aşezată în centru de curbură 

 al unei lentile L de o rază mai mare ca un metriî, bine centrată, 



Fie;ura i 



acromatică şi de o sticlă cât mai omoo-enă. In I se va forma ima- 

 oinea lui O. îndărătul lui I şi foarte aproape, se aduce obiectivul 

 unei lunete pusă la punct pe obiectul MN, căruia i se cercetează ne- 

 omogenitatea. MN nu trebue să fie prea departe de lentila L. In 

 1 unde se formează imagina reală a lui O se pune un ecran cu o des- 

 chidere paralelă perfect cu linia imaginei. Prin mişcarea microme- 

 trică a ecranului se acopere imagina din faţa lunetei. Atunci, orice 

 mici neregularităţi în omogenitatea lui MN, se vor învedera în lunetă 

 prin părţi luminate sau întunecate. In adevăr, fie L lentila fig. 2, 

 A obiectivul lunetei şi E ecranul. Obiectul MN îşi formează iijia- 

 ginea m m n. Punctul P se formează în p. 



Prin mişcarea ecranului E, p se întunecă până dispare, şi anume 

 când întregul mănuchi dv raze ce vin din O şi se uneşte în p, va 

 fi acoperit. 



Figura 2. 



Dacă acum în P se va afla o parte limitată prismatic cu o altă 

 refraugibilitate de cât mediul înconjurător, mănuchiul de raze va 

 fi deplasat, f^ră însă ca punctul de convergenţă p să se mişte din 

 loc, şi după cum vom mişca ecranul E în o parte sau alta, imaginea 

 p va dispare mai de vreme sau mai târziu de cât părţile înconju- 

 rătoare ale sale, adică în apropiere de limita lui p vom vedea Iu- 



