BULETINUL SOCIETĂŢII ROMÂXE DE ŞJTINŢE 261 



mină sau întuneric faţă de părţile înconjurătoare. Or, această ac- 

 ţiune prismatică nu poate s'o aibă decât părţi cu refran^ibilitate, 

 cu densitate, deosebită. 



Metoda aceasta este cu atât mai sensibilă cu cât imaginea I este 

 mai clară şi mai pusă la punct, adică cu cât lentila este mai bună : 

 apoi observaţia este cu atât mai exactă cu cât obiectul şi .imaginea 

 s'ar putea suprapune mai bine, adică cu cât sunt mai exacte linii 

 drepte. Sensibilitatea mai creşte şi cu depărtarea imag-inei. La de- 

 părtări mai mari nu este de temut, că întreaga imagine n'ar în- 

 cape pe faţa dinainte a obiectivului lunetei. 



In cazul nostru, M N este vasul paralelipipedic cu feţele laterale, 

 perpendiculare pe direcţia razelor, formate din plăci de sticlă cât 

 mai perfect paralele, plane, şi din material omogen. In el se pune 

 soluţie de o sare magnetică. Cam pe la jumătatea înălţimii vasului 

 se află polii unui electromagnet de forma unor muchii cu limba de 

 I™"' rotunjit, paralele cu pereţii laterali cei ce se află în direcţia 

 razelor de lumină şi tot atât de lungi. Văzut după o secţiune pa- 

 ralelă cu deschiderea O vom avea fig. 3 : 



V este vasul cu soluţia sării magnetice. 

 M polii electr omagnetului. 



II. Invederarea efectului de concentraţie 



a soluţiunii magnetice în punctele unde câmpul magnetic 



este cel mai puternic 



Vasul ce conţine soluţia de sare magnetică V se află între polii 

 electromagnetului M. Liniile de forţă dese între poli, merg rărin- 

 du-se cu cât depărtarea de poli este mai mare. 



