liULETlNUL SOClirrAŢII ROMÂNK UK ŞTMNŢK 490 



iar temperatura medie din Ianuarie e de +i^. Insa crerurile sunt 

 cam dese, se lasă brusc^ şi ţin puţină vreme. Precipitaţiunile sunt 

 de 700™"'. Caracteristice pentru această zonă sunt uraganii reci, 

 cari răstoarnă trenurile, le acopere cu J^^hiaţă, iar vapoarele le 

 transformă în mormane de o-hiaţă. 



La S de Ghelendjic flora şi fauna se schimbă treptat s re cea 

 de la Batum, care se începe de pe la Suhum. Acî cresc păduri 

 imense de anini şi fag cu ceva lapin, carpen, hurma (Diospyrus 

 lotuşi^ arţar, ulm, smochin, rododendroni mari şi veşnic verzi, 

 lauroceraz. Desişurile sunt de nepătruns. Din depărtare, de pe 

 mare, pădurile verzi dau o impresie fermecătoare; în pădure însă 

 e o umezeală straşnică, întunerec ; trunchiurile copacilor sunt aco- 

 perite cu un covor gros şi verde de muşchi şi ferige. Fără topor nu 

 poţi să intri în pădure, fiindcă toate trunchiurile sunt legate între 

 ele cu o reţ'-a deasă de arbuşti şi plante acăţătoare. 



Intre Batum şi graniţa turcească munţii cad brusc în mare, încât 

 nici o cărare nu se poate face. Stâncile negre vulcanice, sunt în 

 tot deauna umede şi sunt când pleşuve, când acoperite cu un co- 

 vor de muşchi şi saxifrage, ori cu pâlcuri mari de tufişuri sau cu 

 pădurici de fag, smochin, rododendron, djonjoli, etc. Aceste pei- 

 sage se văd chiar la marginea mărei : ceva mai sus e lateritul, 

 acoperit cu păduri seculare; acî panta e mai lină şi subsolul e rocă 

 vulcanică. Mai sus clima e rece şi cresc brazi, pini, carpen, samşit 

 etc. ; moliftul creşte acî mai bine ca oriunde şi pădurile de molift 

 sunt de o frumuseţe rară. Subsolul şi acî e rocă vulcanică : diabaz 

 şi porfire. Şi mai sus sunt păşuni alpine. 



In pădurile caucaziene trăieşte ursul caucazian, z'mbri, cerb', 

 pantera, reni, căprioare, mistreţi; însă în desişul pădurilor e o tă- 

 cere mormântală, de oarece vegetaţia fiind prea puternică, e întu- 

 nerec şi vieţuitoarele cu greu pot trăî: nu se aude acolo bâzâîtul 

 insectelor ori cântarea păsărilor." 



Munţii Caucazului se ridică treptat de la Novorosiisc (500™) la 

 Djugba (i.ooo""). De la Tuapse se începe o creastă neîntreruptă, 

 de 2.200" înălţime cel puţin (la Soci 3.000'", iar mai la S şi 

 3.500'") ale cărei vârfuri intră în zona zăpezilor veşnice. Coasta 

 munţilor e plină de gheţari mari, puţin stu 1iaţi şi foarte interesanţi. 



