BULETINUL SOCIETĂŢII DE SGIINŢE 



la marginea mărei salifere, unde fiind purtată de curenţii de coastă 

 s'a depus în cea mai mare parte în zona litorală a acestei mări. 

 Răspândirea geologică a tufului dacitic, care e mai desvoltat la 

 curbura Carpaţilor, şi din ce în ce mai subţire către Nord în Bacău 

 şi Neamţu şi către Vest în Dâmboviţa, Argeş, Vâlcea şi Mehedinţi, 

 ne arată că cenuşa vulcanică a căzut în mai mare câtăţime la curbura 

 Carpaţilor, de unde a putut fi răspândită prin curenţi dealungul 

 marginei esterne a arcului carpatic. 



2) Asupra unui ^iMastodon Arvernensis'^ din Prahova. 



In muzeul şcoalei centrale de agricultură se află o falcă inferi- 

 oară stângă pe care am determinat- o ca aparţinând la Mastodon 

 Arvernensis Croizet şi Jobert. Falca este bine conservată, aproape 

 întreagă, cu două măsele, dintre care prima are coroana distinsă, 

 iar ultima este întreagă şi abia eşită din falcă, de unde urmează că 

 animalul era încă tânăr. Lungimea acestei măsele este de 21 •"'•, 5 

 şi are şease părechi de conuri şi un călcâiu format din două conurT 

 mict îngemănate până la vârf Conurile principale alternează foarte 

 regulat, iar conurile de întărire închid complect văile transversale 

 şi sunt dispuse alternativ pe partea posterioară a conurilor externe 

 şi pe partea anterioară a conurilor interne, formând o linie în 

 zig-zag. 



O excepţiune foarte interesantă prezintă această măsea prin 

 faptul că posedă 6 perechi de conuri bine desvoltate, în loc de 5, 

 cum se observă la măselele analoage pe cari le-am descris din 

 Argeş şi Gorj. 



Din informaţiile date de secretarul şcoalei, rezultă că această falcă 

 a fost găsită de D. inginer Boiu în valea Doftanei, pe drumul dintre 

 Câmpina şi salina Doftana ; n'am putut afla însă mai cu precisiune 

 locul de găsire. Mastodon arvernensis, cel din urmă Mastodon 

 din Europa, este specia cea mai caracteristică a celei din urmă faze 

 a Pliocenului, adică a etajului Levantin. Dacă a fost găsit aproape 

 de gura Doftanei sau mai jos în valea Prahovei, atunci el provine 

 din straturile levantine, dezvoltate în această parte. Dacă însă a fost 

 găsit mai sus, cum în această parte ne aflăm în zona saliferului, el 

 nu poate să provie de cât din terasa superioară foarte dezvoltată 

 pe stânga Doftanei. In acest caz am avea o dovadă paleontologică 

 de vîrsta pliocenă a acestei terase şi echivalenţa ei cu straturile 



