B34 BULETINUL SOCIETAŢIÎ DE ŞTIINŢE 



cari una pătrunde pana în Algeria şi câteva în Asia mică) ; va să 

 zică, din Asia centrală şi boreală, Siberia, teritoriile de pe Amur 

 etc, nu e cunoscută încă nici o specie, e însă sigur că aceste teri- 

 torii, ca cele mai avute ale faunei palaearctice vor fi populate de o 

 cantitate de Nepticulide probabil superioară numărului cunoscut din 

 Europa. Se vede deci cât mai rămâne aici de explorat. Dar şi în 

 Europa explorarea a rămas până acum foarte inegală. Anglia şi Ger- 

 mania sunt teritoriile cele mai bine cercetate, cea mai mare parte 

 dintre speciile europene e cunoscută şi din aceste ţări; apoi vine 

 nordul continentului (Finlandia, Scandinavia)şi Europa occidentală. 

 Restul Europei e încă puţin explorat : Rusia centrală, orientală şi 

 meridională e aproape necunoscută în această privinţă, de asemenea 

 peninsula balcanică de unde se amintesce numai o singură specie: 

 N. Turbidella Z din Bosnia (Rebel). Ţările carpatine stau ceva mai 

 bine; din Galiţia sunt cunoscute 19 specii, în Bucovina am aflat 

 vr'o 17 despre cari voiu raporta cu ocasiunea pertractarieî mele 

 despre microlepidopterile acestei ţări în prosimele numere ale re- 

 vistei societăţei zoologico-botanice din Viena (Verhandl d, zool. 

 bot. Gesellsch.), din Ungaria n'au fost observate până acum (după 

 Fauna Regni Hungariae de Aigner etc.) de cât 5 specii. 



România, care până înainte de un deceniu era aproape neexplo- 

 rată cu privire la lepidoptere, a ajuns să fie azi una dintre ţările 

 cele mai bine cunoscute în această privinţă, precum o recunosc şi 

 scriitorii străini, d. e. D. Rebel în Analele museului imp. din Viena 

 (voi. XVIII pg. 133) ceeace o datorim mai ales lucrărilor d-lni Aris- 

 tide de Caradja. Singur D. Caradja ne-a făcut cunoscute cele 2 1 

 de specii de Nepticula observate până acum în România (Gruma- 

 zeşti, Măn. Nemţu, Văraticu) şi publicate în Buletinul Soc. de ştiinţe 

 voi. X (1901) No. I şi 2. Adăogând încă cele 5 specii aflate de 

 mine, ajungem la numărul de 26 specii cunoscute din România, 

 ceeace este relativ mai mult de cât ori şi unde afară de Europa 

 centrală. Insă cu toate acestea rămâne încă foarte mult de descoperit 

 şi aici, căci speciile aflate sunt restrânse asupra unor localităţi apro- 

 piate (jud. Nemţu şi Roman) restul ţării rămâne încă de tot necuno- 

 scut. Se poate deci spera, chiarşidin localităţile amintite, descoperirea 

 unor specii nouă din acest gen atât de puţin studiat. Aşa d. e. âm aflat 

 la Văleni (jud. Roman) câteva mine deşerte, cari aparţin de sigur 



