4 Jolm Sahlberg. 



peiska arten af detta slägte, Dipliysis Serraiulu' Panz., ocli 

 dessa äfvenledes väsentligen afvika frän alla öfriga kända 

 biarters, anhäller jag att jämväl ia för Sällskapet förevisa ett 

 af dessa samt närmare redogöra för deras arkitektur. 



Likasom de flesta arter af slägtet MegacJäle, gräfver 

 äfven ifrägavarande bi sitt bo i jorden, men ställer icke cel- 

 lerna i en enda rad utan i form af en klyka eller ett Y. 

 Hvarje cell är klubblikt cylindrisk, d. v. s. smalare vid basen 

 och mot spetsen rundadt tilltjocknando, ungefär 3 gänger sä 

 läng som största bredden samt lindrigt krumböjd. Väggarna 

 bestä af ett tjockt lager af tallkäda, hvarpä pä tvären äro 

 fastsmetade pä 1 — 3 millimeters afständ frän hvarandra om- 

 kring 3 millimeter breda och ända tili 25 millimeter länga 

 jämnbreda bladstycken, hvilka gördellikt omsluta cellen och 

 i spetsen betäcka hvarandra. Hvart och ett af dessa blad- 

 stycken är afbitet frän ett blad af Epilohium angustifolium ^) 

 längsmed dess sidokant, sälunda, att den genom bitande 

 uppkomna kanten är oregelbundet tandad. Alla dessa bladrem- 

 sor äro ställda sä, att den naturliga bladkanten är riktad 

 mot cellens tjockare ända. De ifrägavarande bladgördlarna 

 hafva väl tili hufvuduppgift att sammanhälla kädcellens väg- 

 gar och aihälla jordpartiklar att fästa sig därvid, men ge- 

 nom den uddsägade kanten pryda de tillika cellen i likhet 

 med rimsor eller spetsar pä en klädning. 



Dä säledes äfven denna arkitektur betydligt afviker frän 

 öfriga kända arters, bland annat däri, att cellens hufvudmassa 

 bestär af käda, kunde man anse ifrägavarande bi utgöra 

 exempel pä en nionde grupp, hvilken vi kmide kalla 

 Kädsmetare-bin (Harzhienen). 



1) Dr. O. Kihlman har haft godheten mikroskopiskt imder- 

 söka dessa bladstycken och dervid bekräftat, att de härleda sig 

 frän denna växtart. 



-<^;@; 



