Om fiskariias geografiska utbreduing i ryskä Kareleii. 1/5 



gor om samma sjö eller ock rättat mig efter clen mest för- 

 troende ingifvande meddelaren. I allmänhet känner dock 

 karelaren, som sagdt, utmärkt väl sin fiskfaima, ätminstone 

 de matnyttiga arterna, sä att föga skäl finnes att befara 

 större oriktigheter beträffande dem. Snarare kan detta vara 

 fallet beträffande de mindre, tili föda ieke använda, arterna, 

 Sälunda har jag skäl att antaga, att benämningen ,,kivlkala" 

 pä mänga orter utgör ett kollektiv-namn för ali slags bland 

 bottenstenar förekommande smäfisk, t. ex. Cotttis gobio, Co- 

 bitis barbatula och PJiorinus aiiihya. 



Af de c. 6,900 arter ^) fiskar, som hittills äro kända frän 

 vär jord, hafva inalles 110 arter anträffats inom värt natur- 

 historiska omräde. Af dessa äro 31 uteslutande sötvatten- 

 fiskar, 13 dväljas säväl i sött som sait vatten 2). Bland dessa 

 44 arter har jag gjort anteckningar om de "23 arter, hvilka 

 veterligen förekomma i det undersökta omrädet. 



Oaktadt detta läga artantal mäste sjöarne och älfvarna 

 i ryskä Karelen betecknas säsom fiskrika, i jämförelse med 

 vattendragen pä samma bredd i Finland. Men detta har sin 

 grimd uteslutande i befolkningens gleshet. Där en enda större 

 by ligger vid stranden af en mindre eller medelstor sjö, är 

 denna i regeln tämligen fiskfattig. Sädana sjöar äro Muu- 

 järvi, Rukajärvi, Jysk^^järvi m. fl. Afven stoekflötning har i 

 vissa älfvar verkat menligt pä fisktillgängen. Detta är mest 

 öfverklagadt vid Koitajoki, men äfven, ehuru med mindre 

 skäl, vid Kemijoki. Nägra grunda sjöar hafva under stränga 

 vintrar bottenfrusit, utan att fisk i nämnvärd grad ännu hun- 

 nit samia sig tili dem. Detta är fallet med Häräyslampi, 

 som förr var mycket fiskrik, och i hvilken nu endast Cotius 

 gobio anträffas. 



Efter det inlandsisen dragit sig tillbaka frän detta om- 

 räde, voro naturligtvis alla slutna bäcken vattenfyllda, men 

 fisktoma. Längs de smäningom danade älfvarne och bäc- 

 karna hade fisken tillfälle att sprida sig tili de nybildade 



1) A. R. Wallace. Die geogr. Verbreitung der Thiere. Dresdeii 

 1876, II, pag. 466—506. 



-) K. E. F. Ignatius. Finlands Geografi. H:fors 1SS5. l:sta deleu, 

 2:dra häft. pag. 402. 



