176 J. E. Rosberg. 



vattendragen. Men ännu en läng ticl framät torcle deras 

 existens hafva värit osäker, beroende af stark köld med ät- 

 följande bottenfrysning i de grundare bäckenen sanit tillfäl- 

 liga oscillationer hos isranden. Da isranden en längre tid 

 under sitt tillbakaryckande stätt i en flack bäge frän Koita- 

 järvi tili Kierettijärvi, blefvo de österut befintliga vatten- 

 dragen med ali säkerhet mycket tidigare fyllda med fisk, än 

 de vatten, som ligga innanför denna antagna isgräns. Ehuru 

 Salmo alpinus oeh Osmerus eperlanus hufvudsakligen före- 

 komma innanför denna isgräns och Leuciscus grislagine utom 

 densamma, kan man dock icke däraf sluta tili att dessa 

 ändmoränbildningar numera i nägon män utöfva direkt infly- 

 tande pä fiskarnas utbredning. Indirekt kan den dock toikas 

 hafva bidragit tili en sadan fördelning, enär lera har aflag- 

 rats i de yttre sjöbäckenen, medan de inres botten tili stor 

 del är täckt af grus och sand. Lerbottnen äro gynsammare 

 för uppkomsten af de alger och equiseter ^), hvaraf stämmen 

 tili Stor del lefver, medan de crustaceer, som bilda en huf- 

 vLidbeständsdel i rödingens och äfven i norsens föda, torde 

 hafva sitt rätta hemvist i de klara sjöarne innanför morä- 

 nen. Norsens och rödingens utbredningsomräde samman- 

 faller för öfrigt med platserna för sikens rikligaste förekomst, 

 hvilket kunde hafva en orsak däri, att sikyngel utgör en af 

 större röding -) och nors omtyckt föda. Dessutom är norsen, 

 säsom en migratorisk fisk, icke JDunden vid vissa vattendrag, 

 utan kan efter behof väljä sinä lekplatser. 



För fiskarnas vertikala utbredning är jag ännu icke i 

 tilhälle att meddela bestämda sifferuppgifter. Sä mycket mä 

 dock antydas, att i norra delen af omrädet, i likhet med för- 

 hällandet i fmska Lappmarken, salmoniderna gä högst. Sä- 

 lunda fmner man i ett litet träsk, Kivakkalampi, uppe pä 

 krönet af Kivakkavaara „pientä lohta", hvilket icke kan vara 

 annat än Salmo exiox v, fario, enär bestämdt förnekades att 

 det skulle vara S. alpinus, Kivakkavaara säges i höjd icke 



*) 'W'. Lilljeborg. Sveriges och Xorges fiskar. 3:dje delen. Upsala 

 1891, pag. 206. 



') Filip Trybom. lakttagelser oin tisket i Ume-lappmarker. Nord. 

 Aarsskrift for Fiskeri, 1883, pag. 301. 



