Fägelfaiman pä Karlö. 193 



Säsom naturligt är, utgöres fägelfaunans representanter 

 pä denna lokalitet tili öfvervägande del af arter ur vada- 

 renas och simfäglarnes stora grupper. 



Karakteristiska för de öppna karren äro: 



Orus communis och Anser cinereus 



samt Larus argentatus (pä Hanhinen). 



Talrika äro följande arter: 



Motacilla flava v. borealis, Totanns glareola. 



Telmatias gallinago^ 



Mer eller mindre allmänna äro: 



Turdus iliacus, Parus horecdis^ 



Fringilla linaria, Emberiza schoeuicliis, 



Falco peregrhnis, Telmatias galUmda. 



Vid de större eller mindre sjöarne, som oftast intaga 

 kärrens midt, häcka: 



Spatiila clypeata, Anas boschas^ 



Colymbus arcticiis, „ penelope, 



,, lumme, ,, crecca. 



I den dunkla granskogen slär lalltrasten (Turdus mu- 

 sicus) sin drill, och där kan man ätven fä höra Sidensvansens 

 {Bombycilla garrnla) lätt igenkännliga stämma. 



En öfvergängslokal emellan de sterila moarne och de 

 vattensjuka karren bilda de med vacker blandskog, tali, 

 gran, björk och sälg, bevuxna sluttningarna pä sandmoarnes 

 sidor. Dels tili följd af den omvexlande och leende vegeta- 

 tionen och väl äfven tili följd af det närä tillträdet tili dricks- 

 vatten trifvas här ganska mänga fägeiarter: 



Tetrao iirogalhis, Pyrrhula nibicilla, 



,, tetrix, Loxia airvirostra, 



Lagopus albus, Picus marthis (sälls.), 



Burnia idula (sälls.), Picus major^ 



Syrninm, funereum ('sälls.), Asio accipitrinus 



samt mycket ofta som häckfogel Oidemia fusca. 



13 



