Fägelfaanaii pä Karlö. 195 



mollmcer torcle äfven i ej ringa grad bidraga tili att göra 

 lokalen omtyckt. 



Sedän vi nii beskrifvit det lundartade löfskogsbältet 

 med dess egenheter, skola vi efterse, hvilka fägelarter, som 

 valt detsamma tili sin uppehällsort. 

 Allmänna i löfskogen äro: 



Saxicola rubetra, Fringilla coelebs, 

 Turdus iliacus^ ,, linaria, 



„ pilaris, Cuculus canorus, 



Phyllopseustes trochilus^ Oidemia fiisca^ 



Anthus frivialis, Mergus serrator. 

 Corvtis eornix^ 



Sällsynta äro: 



Sylvia curnica, Sylvia hortensis, 



Emheriza schceniclus. 



Vid de smärre lagunerna häcka: 



Anas boschas, Telmatias c/allinago, 



„ penelope, „ qallinula. 



„ crecca^ 



Vid de nyssnämnda smä sjöarne pä södra delen af 

 ön är fägellifvet särdeles lifligt. 



Pä strandängarne äro vanliga: 



PhtjUopseustes trochilus, Anthus pratensis, 



Motacilla Jiava^ Numenius arquafa, 



Totanus calidris, Anas acuta. 



Bland vide och albuskarne häcka: 



Saxicola ruhetra^ Turdus iliacics, 



Anas penelope^ Spatula clypeata. 



I den höga Phragmifes-xassen finna Emberiza schceni- 

 clus och Calamoherpe schoenobcenus goda gömställen för sinä 

 nästen. Där häcka äfven Ortygometra porzana samt Fuli- 

 gula cristata^ marila och f erinä (sällsynt). Ute pä den gun- 

 gande vattenytan häcka Podiceps gnseigena och auritus, pä 

 flagor af phragmites och scirpus, men äfven fiillkomligt fly- 



