306 BULETINUL SOCIETÂTIÏ DE SCIINfE 



Oxidasele par a fi diastase de respiratiune. Caracterul lor esential 

 este de a permite oxygenuluï atmosferic, de a se fixa la temperatura 

 ordinarâ si în conditiunï fisiologice pe diferitele corpurï. Aceste diastase 

 servesc la transpoitarea oxigenuluï, întocmaï ca iiemoglobina din sînge. 



Ox'ida(mnea respiratore. Celé 2 functiunï: nutritivâ si respiratorie uneorï 

 sunt confundate: ast-fel este casul microbilor anaerobiï, carï par a trai 

 fârâ oxigen, si produc acte de combustiunî, ce se aratâ printr'o degajare 

 abundentâ de acid carbonic, în realitate eï însâ împrumutâ oxigenul 

 necesar zacharuluï pe carï le descompun, se nutresc si sunt în acelasï 

 timp si ferment!. 



Nutritiunea si respiratiunea în tesâturï sunt de asemenea confundate. 

 Ceea ce desparte celé 2 functiunï la animalele superiôre este présenta 

 organelor distincte, dar aceste organe sunt numaï pentru actele prepa- 

 ratôre: unul dând oxygenul necesar, altul aducênd materia alimentarâ ; 

 însà în celule celé 2 functiunï sunt confundate. 



Nutritiunea este însotitâ tôt deauna de combustiunea a unor substante 

 stabile la temperatura ordinarâ si distruse de celula animalâ. 



Oxydasa este un agent de transport al oxygenuluï împrumutat de la 

 G sursâ 6re-care si dus pe un corp, care dâ la rîndul sâii nascere la o 

 oxydatiune definitivâ; dacà oxydasa tine oxygenul în timpul acestuï tran- 

 sport si'l dâ substanteï oxydabile, trebue ca sa aibâ puierea de a'sï re- 

 înoi provisiunea sa. O sare de fer saù de manganes, care se desoxydézâ 

 în contactul materieï organice si care se reoxidézâ în contactai aeruluï 

 este o oxydasa. Exista dar actiunï chimice, carï produc acelasï efecte, 

 ca si diastasa, dar mai putin activ. 



Cercetàrile liiî Schmiedeberg. Schmiedeberg cel dintâiû a cercetat me- 

 canismul oxydatiuniï în sânge si tesuturï. El întroduce în circulatiune 

 substante carï trebuiaii sa satisfacâ 4 conditiunï: 1) ele trebuiaù sa fie 

 înalterabile la aer si usor oxydabile; 2) formula lor chimicâ bine cunoscutâ 

 pentru a sci pe care din molécule se face oxydatiunea; 3) aceste sub- 

 stante si produsele lor de oxydatiune trebue sa fie diferite de elementele 

 normale pentru a nu se confunda; 4) substantele si produsele lor trebuesc 

 sa fie usor de isolât si de dosât. 



Schmiedeberg a aies alcoolul benzylic care oxydându-se dâ acid ben- 

 zoic si aldehyda salicylicâ, ce prin oxydatiune dâ acid salicylic. Sângele 

 arterialisat în contact eu alcoolul benzylic se oxydézâ slab, iar aldehyda 

 salicylicâ de loc. In circulatiunile artificiale pe organele isolate, oxydatiunea 

 se face mai usor. 



Cercetàrile lui Jaqiiet (1) Aceste experiente au fost reluate de câtre 

 Jaquet care a aratat câ plâmânul este organul de préférât. 



Se asédâ plâmânul într'o etuvâ la 35" si i se artealirisézâ sângele 



(1) Jaquet, Société de Biologie I897. 



