BULETINUL SOCIETAXII DE SCIINfE 



explica, dupe teoria preexistenfeT, dispan'tiunea, dupe un ore-care 

 timp, a curentuluï desvoltat dupe momentul cauterisâreï, când 

 acésta a fost facutâ in vivo ? Pentru câ, dupe cum noï am vë^ut, 

 circulaçiunea sângeluï fiind pâstratâ, precum ci legâtura nervôsâ, 

 curentul electric desvoltat la început dispare eu încetul, ci din acest 

 punct de vedere secfiunea longitudinalâ artificialâ ast-fel obfiinuta 

 revine în condi^iunile sale normale. 



Se produce ôre prin cauterisare o derangiare. în ordinea dispo- 

 sifiuneï moleculelor electrice, admisâ de du Bois, ci carï apoT, sub 

 influença sângeluï §i a nervilor, tind sa 'çï recapete ordinea lor nor- 

 malâ? Este iarâ§ï cam greû de admis. 



Sa vedem acum cum staû aceste fapte façà de teoria alteraÇiiuneï 

 a luT Hermann. Dupe acésta teorie, maï numitâ ci a contactuluï, se 

 admite câ, orï de câte orï când între duoë regiunï din substanfa 

 muscularâ, din carï una se aflâ într'un procès de distrugere maï 

 repede, se stabilesce un contact, se observa existenfa unuï curent 

 electric, a câruï parte negativâ este regiunea, unde procesul morfeï 

 este maï activ ; pe când cea-altâ regiune, unde distrugerea are loc 

 maï încet saû nicï de cum, represintâ partea positiva. De altmin- 

 trelea, acésta teorie nu este de loc contrarie aceleï a luï du Hois, 

 dupe cum s'ar pârea la prima vedere, ci se deosibesce de acésta din 

 urmâ numaï întru atâta întru cât ea nu se mârginesce a înregistra 

 pur ci simplu present;a de molécule electrice, ci e o urmârire maï 

 départe a forfeï moleculare pânâ la primele cause ; întocmaï dupe 

 cum cine-va ar 4ice câ nascerea electricitâ^eï la contactul zinculuï 

 eu apa, se datoresce afinitâÇeï acestuï métal pentru oxigen, în loc 

 de a 4ice numaï câ contactul acestor duoë elemente produce elec- 

 tricitate. Zincul represintâ jumëtatea positiva, iar apa jumëtatea 

 negativâ a moleculeï; causele stâreï contrare a acestor duoë jumë- 

 tâfï le atribue Hermann procesuluï chimie de descompunere. 



Acésta teorie este în deplin acord eu faptele carï, dupe teoria 

 molecularâ, nu pot fi explicate. In adevër, scâderea curentuluï mus- 

 cular dintre suprafafa naturalâ longitudinalâ §i cea transversalâ 

 artificialâ, dupe cauterisare, se explica ast-fel : Prin practicarea sec- 

 î:iuneï transversale, substanfa muscularâ la acest nivel este de 

 o-datâ, în tôtâ grosimea muçchiuluï, supusâ unuï procès de distru- 

 gere mult maï repede de cât suprafaî;a longitudinalâ naturalâ ne- 



