gas inom del vestra, der ock Espingen pliigar ihlancl vara 

 synlig. Ja, hvaJ än mer är! sjelfva den allniänna be- 

 folkningen i dessa begge delar tyckes vara olika Ull se- 

 der, lynnen ocb knrakler, i språk ocb öfriga (örliällanden, 

 sä all troligt är, alt de ursprungligen härstamma frän 

 skilda länder eller landskaper. Alla de bär uppräknade 

 cmsländigbelerna äro ingalunda godtyckligt fattade ocb 

 uppställda, utan äro verkligen i naturen grundade, och 

 det skall i sanning blifva mig ett kärt nöje, att framdeles 

 söka närmare utreda dessa intressanta förhållanden. 



En annan märkvärdighet för Åland är äfvenledes den 

 sjukligbel, som röjer sig hos de flesta träd och äfven 

 örter, och bvilken ej kan undgå alt observeras vid en 

 noggrann skärskädning af vegetationens ocb landels egen- 

 heter. Den beslår hos en del träd uti de onaturliga ut-=- 

 växter, som börja visa sig, så snart Irädet uppnått en viss 

 ålder; hos andra uti inre röta, hvarvid växten småningom 

 öfverdrages af ett laf-lager, som slutligen betager Irädet 

 förmågan att vidare utveckla sig, hvarefler det utdör ocb 

 bortrultnar. Man har velat söka grunden härtill i den 

 alltför yppiga ocii öfverdrifna växtligheten hos [)laiilorna 

 såsom unga, och som derföre utöfvar ell skadligt infly- 

 tande på de särskilda individerna. Måhända bör orsaken 

 ock sökas i jordmånens egen beskaflfenbel eller landels 

 läge och beroende af bafvel på alla sidor. För dessa 

 bypolbesers sannolikhet är en närmare undersökning nöd- 

 vändig, stödd på flerårig observation af sjukdomens be- 

 skaftenhet, utveckling och förlopp. Likaledes är den om- 

 ständigheten anmärkningsvärd, alt de flesta växterna ut— 

 »ned hafsstränderna och i synnerhet pä klipporna antaga 

 en rödaktig färg, liknande bergens färg i allmänhet. 



Åland förtjenar således, oaktadt sin fattigdom på arter, 

 naturforskares uppmärksamhel, icke blott för sin rika ocb yp- 

 piga vegetation och öfriga naturskönheter, utan äfven för sina 

 naturunder och naturfenomen. livad nalurmärkvärdighe- 

 terna beträflfar, må blott i förbigående tillälas mig anföra 

 den beundransvärda Kall skärskannan i Kökars vestra skär- 

 gård, der genom vattnets bearbetande en från berget lös- 

 ryckt sten erhållit fullkomlig skapnad af ett gammalmo- 

 cligi kannslop, som bar ^ alnar \^ tums höjd och 10 



2 



