xi:iv 



raktär och uppträder som s. k. Idväng-ar^ varest slutna skogs- 

 partier, omväxla med ängsartad mark. Dessa växtsamhällen äro 

 att anse såsom de artrikaste naturliga sådana inom dessa delar 

 av landet och torde man kunna räkna hit ungefär 140 arter eller 

 c. 12 % av samtliga. 



Lemiarken. Lövskogens samhällen hade i äldre tider i ännu högre 

 grad än nu sitt tillhåll å de vidsträckta lerniarke?-, som fylla dal- 

 gångarna och få sin form efter dessa; i vissa trakter smala ofta av- 

 brutna partier mellan kullarna, i andra jämförelsevis vida slätter. 

 De leror, som fylla berggrundens fördjupningar, äro alla yngre än 

 moränen, men av växlande ålder (ishavsleror, ancylusleror, litorina- 

 leror; sid. XXXVi), något som dock i detta sammanhang är 

 av föga intresse. Viktigare är den olikhet med hänsyn till kalk- 

 halt de visa inom områdets skilda delar. Från ett under havet i 

 trakterna öster och nordost från Gävle beläget silurområde har 

 leran tillförts en för vegetationen mycket betydelsefull kalkhalt. 

 Denna är störst hos leran längst i norr, vilken därför kan be- 

 tecknas som Diiirgcl^ men avtar mot söder. Inom norra och 

 mellersta Roslagsområdet torde kalkhalten i regel vara 8 — iO'>,„ 

 i trakterna norr om Stockholm och ä Mälareområdets öar t. o. m. 

 ofta några procent högre: i Stockholmstrakten och norra Söder- 

 törn fortfarande 8 — \o%. Mellersta Södertörn och största delen 

 av skärgårdsområdets leror hälla blott 4 — 6 "„. I utkanterna av 

 området längst i söder och sydost når dock kalkhalten sällan 

 över I — 2 %. 



Den bördighet, som är en följd av hög kalkhalt och lerans 

 övriga egenskaper, framträder tydligt nog i den vilda vegeta- 

 tionen, vare sig man tar hänsyn till växtsamhällenas natur 

 eller till florans artrikedom. Lerslätterna ha sannolikt från början 

 huvudsakligen delats mellan lövskogarnas^ särskilt ekens, förut 

 omnämnda samhällen och människan, vilken efter nyare under- 

 sökningar att döma torde ha tagit avsevärda arealer av dem i 

 besittning alltefter det de höjdes över havet. (3m floran i de 

 växtsamhällen, åker och ä)ig, som under hennes medverkan upp- 

 kommo. blir nedan tal. Den alldeles övervägande delen av den 

 odlade jorden inom här behandlade trakter — i allt omkring 92,000 

 har eller 20 % av hela området — utgöres av lermarker. Dessas 

 lägst belägna partier ha i avsevärd omfattning kommit att in- 

 tagas av kärrväxtsaniJialltni och vattensjuka naturliga ängar. 



