XLV 



av vilka dock under senare århundraden betydliga delar genom 

 utdikningar överförts till åkerjord. 



Torviiiarker vila ej sällan pa lerorna men även pä sandmorän 

 o. a. avlagringar. Dä landet som ovan visats är sä ungt, är det 

 lättbegripligt, att torven sällan har kunnat na nägon större mäk- 

 tighet. Emellertid behövs ej nägon sä synnerligen stor sådan för 

 att de biologiskt högeligen viktiga egenskaper — hög halt av 

 humussyror i vattnet, ringa halt av mineralsalter i marken m. m. ■ — , 

 som är orsaken till de egenartade levnadsvillkoren pa torvmar- 

 kerna och därmed till deras karaktäristiska flora, fullt skola fram- 

 träda. Bägge huvudtyperna av detta slags mark, starrmyrar och vit- 

 mossar, finnas. Torvmarkens areal är ej synnerligen stor; i allt 

 10,760 har eller 2. t, "„ av hela området. Rikast pä mossar är Söder- 

 törnsområdet (3.4 %), fattigast Mälare- och Stockholmsområdena 

 (0.5 %). Inom vissa trakter ha de i avsevärd omfattning lagts 

 under plog. Av ej ringa växtgeografisk vikt äro särskilt i skär- 

 oärdstrakterna de ofta helt smä torvbildningar, som i tusende och 

 äter tusende träffas i de frisköljda hällmarkernas fördjupningar; 

 i dem trivas särdeles väl talrika torvmarksväxter. 



Vattenväxtfloraii har sig inom här avhandlade trakter tillmätt 

 högst växlande utrymme. Bortser man frän sådana arter, som 

 förmå uthärda i skäroårdens bräckta vatten och som därstädes 

 finna vidsträckta arealer med växlande djup och bottenbeskaf- 

 fenhet, kan det sägas, att Skärgårdsområdet är sjöfattigast, i det 

 att endast 2.2 % utgöras av sjöar (1,934 har); Södertörnsom- 

 rådet har 4.9 % eller 5.925 har. Roslagsområdet 5.7 % eller 4,020 

 har. medan ?^Tälareområdet tack vare särskilt den stora sjö, som 

 ger det sitt namn. till 32 "., (21,108 har) täckes av sött vatten. 

 En tiondel av hela området är vatten; en helt säkert även i 

 Sverige för en så stor del av landet ovanligt hög siftra. Dä där- 

 jämte bottnen i stor omfattning inom de söta vattnen utgöres av för 

 vattenväxterna lämplig ler- eller sandmark, är det lätt att inse 

 orsaken till den stora utbredning, de i vatten levande arternas 

 samhällen äga. I allt torde ungefär 70 arter eller 6 % av samt- 

 liga ingå i dessa, ett förvisso under sa nordlig bredd mycket 

 högt tal. 



Människan och växtvärlden. Inom fä delar av vårt land 

 har människan haft tillfälle att under hela vegetationens utveck- 

 ling i sä hög grad ingripa omgestaltande som inom här behandlade 



