VI 



niänniska ut i denna än intresset för o])servationer över den om- 

 givande växtvärlden. Fortsatta studier kräva emellertid gärna stödet 

 av de iakttagelser, som andra förut gjort. Vi önska veta vad som 

 är nytt och vad som redan är känt av de iakttagelser vi göra! I 

 botaniskt a^•seende har trakten kring landets huvudstad i detta 

 fall ^"arit i hög grad vanlottad, ty sedan K. Fr. Thedenius Flora 

 över Upland och Söderman]and;> 1^71 utkom, har icke pa de gångna 

 42 åren någon sammanfattande framställning av Stockholmstraktens 

 ^ äxtvärld sett dagen. . Ej under därför, att det botaniska intresset 

 även av denna orsak särskilt bland ungdomen slapjjats. 



Det var med kraft och intresse kommittén tog upp arbetet. För- 

 teckningar ö^er intresserade botanister upjjgjordes, en stor »liggare» 

 med ett blad för varje anträffad art och en ruta för var socken, på 

 sätt som av bilden sidan Vill framgår, ui)i)lades. Mången afton och 

 natt sutto vi samman, förande in andras och egna iakttagelser i de 

 fyra stora volymerna, som skulle komma att utgöra huvudurkunden 

 för vetandet om Stockholmstraktens flora. Liggare-volymerna cir- 

 kulerade även mellan en del av de stora» samlarna, vilka själva 

 fingo införa sina iakttagelser. Betydande är sålunda det entusiastiska 

 men olönade arbete, som talrika \ä\tvärldens älskare ägnat åt detta 

 mödosamma verk. 



Aren gingo emellertid, och så småningom började man fråga sig^ 

 om ej samlandets tid snart vore förbi och något allmäntillgängligt 

 resultat av allt arbetet att förvänta. Då liggarna granskades, visade 

 det sig emellertid, att de för en del och därtill ej fä socknar inne- 

 höllo mycket fullständiga och omsorgsfullt upprättade lokalfloror 

 medan från andra socknar uppgifter så gott som helt saknades. 

 Det blev nödvändigt att låta verkställa kompletterande undersöknin- 

 gar ute i naturen! 



Det främsta hjälpmedlet härvid har varit >Botaniska sällskapets i 

 Stockholm resestipendium , vilket för nu ifrågavarande ändamål in- 

 nehafts av J. W. Hamner 19 i 2, E. Lindegren 1902, L. G. Ro- 

 MELL 191 1, Hj. Ström 1903 och 1904, T. Vesterc^ren i 9 10. 

 Betydande luckor ha genom dessas arbete fyllts. 



Till sist hade ett så stort material erhållits, att det syntes till- 

 räckligt för utgivande, åtminstone för dem, som ej ställa så oerhört 

 stora fordringar på fullständighet, att de praktiskt sett komma att 

 hylla satsen: »de enda verkligt goda l:)öckerna äro de, som aldrig 

 bliva skrivna». Det gällde dä för kommittén att utarbeta planen 



