men har ännu icke trängt fram över mellersta och södra Söder- 

 törn och kringliggande delar av fastland och skärgård (jfr fig. 6). 



Rekryteringen av ruderatväxterna underlättas uppenbarligen ge- 

 nom den växande samfärdseln och ökningen av antal och mängd av 

 de produkter, som tillföras landet från långt avlägsna länder. Att 

 en stor stad som Stockholm skall bjuda synnerligen många till- 

 fällen för dessa arters uppträdande är uppenbart. De ha också 

 sitt givna centrum i huvudstadens omedelbara omgivningar; vida 

 fattigare på dem äro de mindre städernas och hamnplatsernas om- 

 givningar. En rätt rik fyndort är emellertid Sandhamn. I äldre 

 tider, då fartyg, som gingo på långfärd, ofta måste gå barlastade 

 med sten, jord, grus o. dyl., voro barlastplatserna de rikaste 

 fyndorterna. En sådan var Beckholmen, där 1860- och 1870-talets 

 botanister träffade så många för dem främmande arter. Numera, 

 då barlasten mestadels är vatten, hålla barlastplatserna på att för- 

 svinna, deras moderna motsvarighet har blivit fabrikernas av- 

 stjälpningsplatser. De ställen, där de stora kvarnarna och andra 

 fabriker tömma sitt avfall — Danviks krokar, stränderna krin»- 

 Hammarby sjö på Söder, Villa Plania i Nacka — äro i våra dagar 

 väl värda ett år efter år fortsatt studium. >. Eldkvarnstomten • å 

 främre Kungsholmen, varest nu Stockholms stadshus reses, var 

 länge en givande fyndort av detta slag. på grund av den där 

 belägna stora ångkvarnen. 



Förvildade arter. Allt.sedan Stockholmstrakten blev i rikare 

 omfattning bebyggd, har helt säkert dess innevånare drivit odlingen 

 av ett för varje århundrade ökat antal växter avsedda för n)^tta 

 eller nöje. Särskilt från den tid de förmögnare klasserna började 

 hålla trädgårdar, växte antalet av d}4ika odlade växter. Under 

 de sista fem till sju århundradena har möjlighet förefunnits för 

 hundrade och åter hundrade arter att utkomma från trädgårdarne 

 och som /förvildade pröva sin möjlighet att förvärva en plats i den 

 ursprungliga vegetationen. Eör det övervägande antalet har detta 

 icke lyckats : särskilt anmärkningsvärt är, att våra allra viktigaste 

 kulturväxter, sädesslagen, knappast någonsin kunna sägas vara 

 förvildade i den mening, att de år efter år återkomma på samma 

 plats. Detsamma gäller flera andra viktiga närings- och spå- 

 nadsväxter, som linet, rotfrukterna m. fl. 



Eör ett mindretal arter har det emellertid lyckats att mer eller 

 mindre fuUständis^t bli medbororare i Stockholmstraktens flora. 



