LVl 



deles motsatt. De tre nedan anförda .stationerna vi.sa följande 

 tal för månaderna: 



Då solskenstiden i vårt klimat helt säkert är ett mycket gott 

 uttr}xk för gynnsamma arbetsförhållanden för växterna, synas 

 de angivna talen vara värda allt beaktande. 



Ett moment, som säkert är av stor vikt för talrika växter, är 

 minimitemperaturerna såväl vid bestämda tillfällen som för 

 något längre perioder. Den absoluta minimumtemperaturen under 

 33 år har i Stockholm varit —30.0'^ C, en temperatur som iakt- 

 togs i januari 1875. Lägsta månadstemperaturen 1859 — 1905 in- 

 träffade i februari 1871 med — 12.1, som är 8.6^ C. lägre än 

 den normala — 3.:;. Olikheten i julitemperaturen kan även vara 

 stor: högst 1901 med +21.2, lägst året därpå med -f 13.8*^ C. Det 

 kallaste aret i serien, missväxtåret 1867. hade en medeltemperatur 

 av +3.2. medan det varmaste (1894) visar 4-7.0. Angående 

 extremt kalla års inflytande på vegetationen jfr sid. XLI. 



Nederbörden har av Hamberg behandlats för tiden 1880 — 

 1909. För den egentliga vegetationsperioden, maj — oktober, är 

 densamma minst ute i yttersta hav.sbandet med ungefär 250 mm.. 

 stiger till ungefär 300 mm. i inre skärgården, kring Stockholm 

 och inom Mälareomrädet. Mest ovnnad är västra Södertörn och 



r 



fastlandet innanför med 320 — 330 mm. Årsnederbörden förhål- 

 ler sig på alldeles samma sätt med respektive 400, 480—500 

 samt 510 — 520 mm. Variationen mellan de skilda åren är emel- 

 lertid mycket betydande: sa föll 1890 vid Östanå 838 mm., vid 

 Farsta 796, i Norrtälje 772, vid Fxperimentalfältet 750 mm.: är 

 1882 vid Nynäs 739, 1910 i Stockholm 718 mot 358 mm. 1901. 

 Under mycket torra ar sjunker den avsevärt under förut angivna 

 medeltal. Sådana år kunna vissa arter uppenbarligen lätt nog 



