J.VIII 



Ännu klarare framträder nu berörda förhällande, om hänsMi 

 endast tages till sädana arter, som kunna antagas utan människans 

 förmedling hit invandrat. Av dessa äro icke mindre än c:a 70 "/<, 

 eller 567 av (S08 arter antecknade för samtliga sex områdena. 

 Helt annorlunda ställer sig siffran för de införda, av dem äro 

 blott }^i % eller 115 av 348 geografiskt sett allmänt spridda. 



De inom alla områdena träffade arterna kunna från växtgeo- 

 grafisk synpunkt betecknas såsom i egentligaste mening tillhö- 

 rande Stockholmstraktens flora, även om vissa av dem ha sä 

 specialiserade fordringar, att antalet ståndorter är jämförelsevis 

 ringa. Flertalet av dem äro uppenbarligen i sin allmänna ekologi 

 tillpassade för här rådande yttre förhållanden. Ett stort antal torde 

 med hänsyn till sina fordringar på värme vara att räkna till den 

 grupp av nordiska arter, som vi utförligare omtalat i vårt 191 2 

 offentliggjorda arbete över Norrlands växtvärld (Norrländskt 

 handbibliotek. V). Ktt avsevärt antal är emellertid att räkna 

 till de sydskandinaviska arterna, ett förhållande som till fullo 

 visar, att området ligger inom det nordeuropeiska florområdets 

 varmare del, som även betecknats med namnet ekregionen. 



Även en jämförelse mellan de olika områdena är upplysande. 

 Av de 1,156 arterna träffas i: 



Södertörnsomrädet 999 arter eller 86 '\, av samtliga 



Stockholmsområdet 974 84 ".. 



Skärgårdsområdet 937 ^/ 81 ".. 



Mell. Södermanlandsområdet . 903 'J'^ "., 



Mälareområdet 789 64 % 



Roslagsområdet 785 64 % 



Det är ovedersägligen högst anmärkningsvärt, att exempelvis 

 Mälareområdet hyser 210 arter och Roslagsområdet 214 arter 

 mindre än Mellersta södermanlandsområdet, ehuru olikformig 

 undersökning icke i högre grad kan vara orsaken. Tar man 

 hänsyn till, att det höga artantalet för Stockholmsområdet uppen- 

 barligen i avsevärd grad beror på de talrika mera tillfälligt upp- 

 trädande ruderatväxterna, vill det synas, som om en avsevärd 

 decimering av floran ägde rum ungefär efter en linje, som mar- 

 kerades av Mälarens sydstrand och därifrån i ONO går ut ge- 

 nom skärgården. Det är emellertid icke blott ett antal senare 

 omtalade, utpräglat syd.skandinaviska arter, som ej blivit anträffade 



