EI CONSPECTUL SISTEMATIC 
de embriogene ce o credem mai proprie acestui mare coprins de ve- 
getale. lmbrionul nu pote deveni plantă adultă pe cât timp se gă- 
seşte conţinut în sînul matern: este depus în lumea exterioră unde, 
in condiţii proprii de nutrilitate, îşi urmeză desvoltarea şi ajunge să 
fie plantă cea nouă, planta adultă. Asttel fiind, putem aplica acestor 
vegetale şi numele de vegetale vivipare. 
Staminele şi Carpelele, membre esenţiale ale aparatului floral, 
lie împreună sau liceare osebit, sunt aşedate pe extremităţi de axe 
caulinare speciale numite receptacule şi, de ordinar, sunt împrejmuite 
de membre foliare protectore care, după forma şi raporturile ce au, 
sunt numite bractee, sepale, petale. Acestea constituesc, în aparatul 
floral, ceea ce se numeşte involucru, caliciu şi corolă sau periant. 
Produsul final al aparatului floral este un corp complex prin 
faptura sa numit fruct. Acesta conţine seminţele, organe ce provin din 
desvoltarea ovulelor în urma fecondaţiei şi care conţin embrionul şi 
anexele sale. Atit semința cât şi embironul nu sunt o singură celulă : 
ele constituesc un corp ce are o structură anatomică diferențiată în 
tegumente externe și întrun conţinut numit sîmbure, adesea repre- 
zentat numa prin corpul embironului, une-ori şi printrun anex de ţe- 
sătură numit albumen sau perisperm. Nu mai puţin, şi embrionul este 
diferențiat în părţi conexe numite radiculă, cauliculă şi gemulă cum şi 
în niște membre apendiculare numite cotiledone. 
Numerul cotiledonelor embrionului este în corelaţie şi cu ca- 
racterele ulteriore ale plantei adulte, afară de câte-va rare excepţii. 
Lui Bernard şi A. L. de Jussieu aparţine gloriea aflărei acestei prin- 
cipale chei de clasificaţie şi astădi marea parte de botanişti urmez a 
subdivide plantele acestui mare cuprins în dicotiledone şi moncoti- 
ledone, de unde, după noi: I* mbriogene Dicotiledone, IL Embriogene 
Monocotiledone. 
Divis. î. Embriogene Dicotiledone 
Caracterul lor cel mai general se pote resuma în faptul că em- 
brionul are doui cotiledone oposite; rare-ori cotiledonele lipsesc sau 
sunt neaparente, embrionul fiind omogen, nediferenţiat (ex. Cuscuta, 
Monotropa, Orobanche), cum vom vedea şi la câte-va Monocoliledone. 
La unele Conitere (Abietineele) embrionul se arată cu mai multe co- 
tiledone. Radicula embrionului acestor plante în s&minţă n'are coleo- 
riză; “leci, Dicotiledonele sunt exorize, excepţie de Nimfeacee care, în 
priivinţa acesta, sunt endorize ca şi Monocotiledonele. 
De şi caracterul dicotiledonie nu este absolut general, de cum 
