CLASIFICAŢIEA GENERALA a 
nici cel exorizic, lotuşi aceste caractere sunt cele mai generale şi de 
cea mui principală valore ce exist în acestă divisiune de plante. In co- 
relaţie cu numitele caractere putem remarca şi alte caractere de o 
valore mai inferioră, luate in parte, insă care, considerate în total, dau 
o fisionomie caracteristică plantelor dise Dicotiledone ; asttel : 
Rădăcina primară a Dicotiledonelor, la marea parte, devine 
lungă şi conică, simplă sauramficată, adică tulpină radicală palariformă. 
Membrele radicale şi caulinare se desvoltez prin formarea de fascicule 
vasculare secundare, pe lângă cele primare, și cu tote ajung de con- 
stituesc o choră de fascicule ce deseriu un cerc liberolignos în cilin- 
drul central de țesătură a membrului. In acest cerc liberolignos cambiul 
descrie un cerc, este permanent şi fasciculele liberolignose se dic 
deschise (Sachs). Chora liberolienosă circumscrie, cel puţin la început, 
o masă centrală de parenchim numită măduvă din care pornesc şi 
intre fascicule prelungiri parenchimice sau lame verticale şi radiat 
dispuse, constituite din celule rectangulare: radele medulare. Paren- 
chimul cortical este bine şi evident separat de masa internă ce con- 
stitueşte cilindrul central. La vegetalele Dicotiledone lignescente cercul 
liberolignos urmeză cu creşterea prin formarea de noui straturi lignose 
(wilem) și liberiane (floem) ce provin din elementele cambiului prin 
diferenţiare, d'o parte şi de alta, şi prin agternere cam o dată pe fiecare 
an. Astfel, resultă la aceste din urmă plante, o masă abundentă de 
țesătură lignosă şi liberiană ce se desincză prin straturi concentrice ; 
chiar sistemul lor tegumentar se complică prin formaţiile secundare 
telodermice care, impreună cu parenchimul cortical, constituesc scorfu 
sau cojea (cortex) caracteristică la aceste plante. 
Foile răsar prin mănuchi de fascicule ce nu întocmesc, de ordi- 
nar, un guler sau vagină imprejurul axei caulinare. La Dicotiledone, 
speciile ce au foile vaginate nu sunt de căt puţine şi vagina totuşi nu 
este complectă. Fie că foile sunt simple sau compuse, peţiolate sau 
sesile, de ordinar nervaţiea lor este costată sau digitată şi reţeoa ce o 
intocmeşte este un caracter ce există mai mult la acestă divisiune de 
cât la Monocotiledone. 
Florile, când sunt complecte, mai toldeuna representez tipul 
pentamer; adică, verticiliurile periantice şi cel androceic sunt de câte 
cinci părţi; mai rare-ori se observă tipul dimer simplu sau multiplicat 
(ex. 2X2 sau 21-9; 4X2). 
Ga şi cei mai mulţi clasificatori, admitem dividerea Dicotile- 
donelor în Apetale, Gamopetale și Dialipetale creată de A. L.. d. Jussicu, 
procedând în sens invers, 
