PAPILIONACEAE 163 
3. ONONIS /. gen. n. 563. 
1. 0. hircina Jacq. hort. vindob. 2 p. 40 tab. 93 (1770); Koch 
syn. p. 173; Rehb. ic. germ. 22 tab. 2096; Boiss. fl. orient. 2 p. 56; 
Sehlechtd. Lang. deutsch. 23 fig. 2327. O. hircina a. inermis Ledeb. îl. 
ross. | p. 513. 0. spinosa a. mitis L. spec. p. 1006. 0. altissima Lam. 
encyel. mâth. t p. 506 (1782); DC. prodr. 2 p. 162. — Vulg. Osu- 
iepurului. Sudoarea-calului. Sălăștioară. — d. lunie, Iulie. Livedi, la 
locuri deschise, drumuri, dealuri, mărăcinişiuri. Craiova; Horezu; 
Călimăneşti; Corbeni ; Slatina; Piteşti, Valea-Mare, Stilpeni ; Câmpu- 
lung; Vultureanca, Cacova; Titu, Ghergani; Ciocăneşti, Buftea (0. 
hircina et O. procurrens Grec. enum. p. 18 et 19), Crivina; Predeal, 
Buşteni; Câmpina; Neamţu (Chan. exsic.); Oseşti, Vaslui; Fălticeni în 
livedile despre pădurea Huşilor, la Sasca şi Cornu-Luncei; Botoşiani. 
2. 0. spinescens. — 0. Jiircina fi. spinescens Ledeb. fl. ross. 
1 p. 513 (1842). 0. spinosa M. Bieb. fl. t. c. 2 p. 149-non L. spec. 
p. 1006 var. 6.—0. Pseudohireina Sehur enum. transs. p. 150 (1866).— 
Diferă de cea precedentă prin spinii săi mai mult sau mai puţin lungi 
şi virtoşi puşi la virfurile ramurilor tinere, prin foliolele şi florile sale 
mai micutele. —De 0. spinosă £. L. spec. |. e. se deosebeşte numa prin 
particularitatea de a avea florile geminate, ca şi speciea precedentă. — 
Vulg. Osu-iepurului. — Ă, Tunie- Septembre. Forte respândită pe la 
noi prin locuri aprice inculte în regiunea meridională mai cu seamă. 
Craiova; Slatina; Horezu; Curtea-de-Argeşi; Pucioasa; Câmpina ; 
Titu; Ciocăneşti, Buftea, Chitila, Bucureşti (0. spinosa (Grec. enum. 
p. 18; Br. prodr. p.556- non L. 1. c.); Netoţi; Malu, Sloboziea, Giurgiu; 
Băneasa, Comana; Buzău; Focşiani, Boteşti; Brăila, Galaţi; Cerna- 
voda, Constanţa. 
4. ANTHYLLIS 1. gen. n. 773. 
1. A. vulneraria L. spec. p. 1012; Sturm deutsch. h. 49; DC, 
prodr. 2 p. 170; Koch syn. p. 175; Rchb. icon. germ. 22 tab. 2174; 
Boiss. fl. orient.2 p. 158; Sehlechtd. Lang. deutsch. 23 fig. 2332 tab. 1. 
Vulg. Ierbă-de-vatăm. hănoloare. — Ă. Maiu, Iunie. Locuri tari sau 
petrose mai mult sau mai puţin acoperite cu ierbă; în regiunea mon- 
tană. Sturzeni; Câmpina, Brebu; Băicoi; Slănic; Predeal, Buşteni; 
Sinaia (Grec. enum. p. 19); Tirgu-Ocnei; Piatra, Bisericani, Pingăraţi; 
Bălţăteşti; Mânăstirea Neamţu (Chan.); Broşteni. 
3. caleicola Schur enum. transs. p. 150 (1866). — Stânci alpine. 
Buceci ; Piatra-Mare; în Rarcu pe Piatra-Zimbrulu' 
