FISIOGRAFIEA GENERALA 663 
culmea Carpaţilor meridionaii pină la Dunăre, la Prut şi, prin anexul 
Dobrogei, pină la marea Neagră. Şirul Carpaţilor, în intinderea ce ne 
aparţine, descrie un are sau, mai bine dis, o cotitură angulară cu o 
deschidere cam de 50 spre 'Transilvaniea de care ne desparte, asttel 
că partea ce se lasă din masivul Carpaţilor centrali, din Tatra, ur- 
m6ză o direcţie de la NNW spre SSE, între Moldova şi Transilvaniea, 
pină ce ajunge în Plaiul-Vrancei unde constitueşte cotitura şi de unde 
ia direcţiea, în linie uşor arcuată, spre W pînă la Triplul-Confiniu 
dintre Olteniea, 'Transilvaniea şi Banat; de aci se lasă spre SW pină 
la Dunăre unde se opreşte şi se rupe între Ruşiava şi Severin, la Ver: 
ciorova, constituind cunoscuta parte a Dunărei numită Porţile-de- Fer 
sau Cataractele prin care se ţine cu Balcanii din Serbiea. Din culmea 
acestui şir şi din laturea sa orientală şi meridională relieful general al 
ț&rei se înclină treptat, constituind o întindere de numerose dealuri, 
şi în cele din urmă se desfăşiură în vastele câmpii care constituesc re- 
iunea nostră danubială de care, ca un petec a patru-laturi, se ţine 
Dobrogea între Dunăre şi marea Neagră. 
Astfel, Româniea se găseşte pusă : între Carpaţii meridionali 
sau Alpii transilvanici, pe a căror coamă este trasă liniea de frontieră 
ce ne separă de Banat şi Transilvaniea coprinse în imperiul Austro- 
Ungar, între Dunăre care, de la Verciorova pină la Silistra, ne separă 
de țerile balcanice şi între Prut ce ne separă de Russiea prin Basarabiea, 
odinioară parte a Moldovei, ca şi Bucovina pusă ia nord, care acum 
se găseşte tot subt imperiul austriac; în fine, prin delta Dunărei şi 
Dobrogea, Româniea ajunge pînă la marea Neagră. 
Pentru cei ce cunosc geografica botanică generală a Europei, 
aceste prealabile noţiuni sunt necesare, căci pot da o idee, a-priori de 
Vegetaţiea şi Flora ce aparţine teritoriului nostru. 
Ca aspect general, Românieu oferă tote formele peisagice ce, 
nu mai puţin, suni şi intre cele cu osebire pitoreşti, atrăgend privirea 
şi inspirând imaginaţiea artistică şi poetică. 
Subt un cer, adesea limpede şi de un transparent azur, larg şi 
profund, luminat de sorele viu al orientului, se ved munţii înalţi ale 
căror largi şale port numerose plaiuri alpine şi din care pornesc dea- 
luri acoperite cu întinse păduri şi codri; la poalele acestora se intind 
câmpii şi şesuri imense îmbrăcate cu verdeţa livedilor şi a holdelor 
de cultură; o mare cale fluvială încinge laturea sa meridională şi al 
cărei curs domol şi placid adesea ia reflectul albăstriu al cerului, de 
unde pitoresea sa numire de A/bastrul-Danubiu ; numerose riuri ce, 
de la munte pînă la Dunăre, irig ţera cu apele lor abondente şi în 
