FIRIOGRAFIEA GENERALĂ 665 
1. homâniea Cis-danubiană 
Relietul general al acestei părţi, privit din culmea Carpaţilor, 
urmeză o inelinaţie treptată ce oferă o sculptură de numerose văi mai 
mult sau mai puţin profunde, de masivuri montane ce se rădic cu pu- 
tere dealungul catenei carpatice, de numerose dealuri ce se lasă din 
laturile acestor munţi şi care, în cele din urmă, devin mici rădicături 
ce se perd şi dispar în vastele câmpii ce se întind în lungul Du- 
nărei, de la Mehedinţi pînă la Prut şi pină spre Făleiu. Totuşi, acestă 
inclinaţie, în mersul stu general, înfățişeză neşte diferențe destul 
de evidente ce nu sunt lipsite de oarecare importanţă topografică, 
fiind în corelaţie cu vegetaţiea forestieră şi cu agricultura ţărei. Astfel, 
în Olteniea şi în Moldova înclinaţiea merge mai uşior, dar este mai 
prelungă, ceea ce face ca relieful acestor provincii să fie mai delu- 
ros şi mai împădurit; aci regiunea câmpiilor este mai redusă şi su- 
prafaţa de agricultură de asemenea. Dar şi în Munteniea, partea me- 
ridională ce se găseşte între lunea Oltului şi a Argeşiului este aseme- 
nea rădicată pînă aprope de Dunăre: districtele Oltul, Teleormanul şi 
Vlaşea sunt representantele acestui platou de câmpii şi de păduri ce 
iau numirea de dumbrave, reputate prin abondenţa Cerului şi a Gir- 
niţei ce fac esenţa acestor păduri. Însă, în Munteniea, totă partea co- 
prinsă între cursul Argeşiului, Dunărei, Siretului şi liniea de de- 
marcaţie a dealurilor devine un imens şes inferior ce nutrece peste 87 
metre altitudine şi aprope cu totul lipsit de păduri : în partea acesta 
cultura cerealelor are cea mai însemnată extensie şi cualităţile sale 
sunt cele mai excelente. 
Astfel dar, relieful general, din Carpaţi pină la Dunăre, ne pre- 
senteză trei regiuni orografice forte distincte prin altitudinea lor, prin 
conformaţiea geologică ce au fiecare, prin climatul lor destul de dife- 
renţiat şi, nu mai puţin, prin vegetaţiea ce aparţine la fiecare; apoi, 
în tâtă întinderea acestei părţi a ţărei, aceste regiuni se sucecedă cu 
aceeaşi regularitate precum urmeză: 19. Regiunea montană, 9". hegiu- 
nea dealurilor şi 30. Regiunea câmpiilor şi « şesurilor întinse. 
Cunoştinţa orografică asupra acestor regiuni altitudinale ale 
țărei nostre se impune prin importanța ce o au în materie de geogra- 
fie botanică; de aceea, urmeză să dăm o expunere cât de sumară 
în privinţa fiecărei. 
1. Regiunea montană. — Totă partea munţilor noştri ajunge la 
înălțimi destul de respectabile ce face un contrast remarcabil cu re- 
giunea inferidră a ţărei, judecând dupe înălţimele piscurilor ce ating 
