GG CONSPECTUI, GEOGRAFIC 
luind ubruptele stânci dintre Verciorova şi Gura-Văei. Aci, tunda- 
mentul stâncos al acestui erac străbate pe desubt albiea Dunărei şi se 
ține cu masivul Balcanilor din Serbiea, constituind spumosele şi sgo- 
inolosele Gherdapuri saii Porţile-de-Fer (Danubii Cataractes). 
Aceştiea sunt munţii Mehedinţului, forte interesanţi pentru spe 
ciile rare din care multe aparţin în propriu Florei mediteraneane şi 
mai cu osebire regiunei balcanico-caucazice, graţie legăturei ce au cu 
peninsula balcanică. 
2. Munţii Vulcanului, în Gorjiu. — Grupa acestor munţi se ţine 
din culmea Surului, de subt care isvoraşte Jiul ce apucă în Transilva- 
niea, de unde, prin trecătorea disă Cheea-Vulcanului, străbate Car- 
paţii şi trece în Româniea. Laturea acestui şir despre Transilvaniea 
este abruptă şi de puţină întindere; aceea ce vine la noi este cu 
cu mult mai întinsă, se lasă câte puţin şi este acoperită în mare parte 
cu negre păduri sau codri. Ca virfuri principale aici se observă Ar- 
canul, Sigleu şi Streaja care ating altitudinea aproximativă de 1870 
metre. La poalele lor este pusă Mânăstirea Tismana pe o stâncă abruptă 
şi de calcar jurasice, oferind o posiţie pitorescă remareabilă. Flora aces- 
tor părţi are tot caracterele florei banatice din Mehedinţi, însă multe 
din speciile balcanice lipsesce. 
3. Munţii Paringului, în Gorjiu şi Vâlcea.— Corpul principal al 
acestor munţi este constituit de un mare şi puternice masiv, Parîngul, 
pus pe liniea de frontieră a ţerei şi la stînga Jiului care, din Transil- 
vaniea, străbate la noi intr'o vale strimtă şi tortuosă, în mare parte 
îngrădită prin numerâse stânci şi precipiţiuri sălbatice ce par ame- 
ninţătore prin aspectul lor: valea „Jiului. Creştetul acestui masiv, nu- 
mit Mândra sau Cursa mesoră 2520 m. altitudine. In partea sa dela 
răsărit, ce este cu totul în Româniea, deserie o masă petrosă arcuată 
cu concavitatea spre nord, numită Costa- Petrosă, din fundul cărei 
isvorăşte Lotrul. Din 1 -turea de la răsărit a acestui are muntos por- 
nesc doui eraci importanţi dirigiaţi spre est: unul septentrional pus 
intre Lotru şi afluentul său Lotriţa, cel lalt meridional constitue latu- 
rea dreptă a Lotriţei, apoi a Lotrului, traverseză astfel districtul 
Vâlcea şi ajunge de se rupe în Olt între Călimăneşti şi Gura-Lotrului, 
avend o înfăţişare superbă şi de graţiose trăsuri prin virfurile sale: 
Buila, Breota şi Naroţul ce se ved din depărtare. Chiar muntele Co- 
zica, ce este în Argeşi.pe laturea stingă a Oltului, nu se pote considera 
de cât ca dependenţă a acestui crac, însă separat prin o lungă şi pro- 
fundă despicătură produsă de cataclismele geologice şi prin care Oltul 
îşi a găsit mersul la Dunăre prin Româniea. Valea Oltului în tâtă întin- 
