lex) 
-] 
OT 
FISIOGRAFIEA GENERALA 
9. Regiunea, fluvială. Partea sa principală este representală 
prin albiea marelui fluviu care încinge țara în partea sa meridio- 
nală de la Mehedinţi pină la Prut. Cursul său de la Verciorova pină 
la Sulina numeră peste 900 chilometre lungime. Albiea sa pină la 
Calafat este strimtă; de aci şi pină în delta sa la mare se lăţeşte şi 
ajunge între 10-25 kilometre. "Permul seu din drepta, înalt şi petros, 
format din platoul Bulgariei şi al Dobrogei, constitueşte un zid solid 
pe care se sprijine curbura ce descrie la noi cursul Dunărei; acest mal 
nu'i permite de cât câteva mici şi puţine reversări în partea acesta 
când apele sunt umflate; pe când ţermul seu din stânga, de la Ca- 
lafat şi pînă la mare, este aprope peste tot forte lăsat, ceca ce 
face că apele mari ale sale să se reverse în partea nostră; nume- 
rosele sale braţe ce se anastomosez şi constituese acea multitudine de 
ostrovuri şi de bălți sau lacuri sunt tot pe partea nostră. Ca braţe mari 
ale Dunărei, pe lingă Vîleovul, Sulina şi Sântu- George ce constiluesc 
delta sa, mai sunt: Borcea ce pleacă de la Călăraşi pină la (ura-lalo- 
miţei şi Dimuleasa ce începe d'incolo de (ura-lalomiţei şi ajunge pină 
la Brăila. Ca bălți sau lacuri mari ce însoţese Dunărea în albiea sa sunt: 
Bistrețu şi Nedeea în Doljiu, Potelu în Romanați, Suhaea, Mairu şi Grecii 
în Vlagea, Călăraşi în lalomiţa, Brateşiul în Covurlui şi multe altele 
mai mici. Astfel, şi nu rareori, când apele Dunărei ajung mari, vedem 
cum totă albiea acestui fluviu ne oferă măreţul spectacol de o pinză de 
apă imensă, a cărei lăţime ajunge la 10- 15 kilometre, acoperind multe 
din insulele sale: s'ar dice Nilul mărei Negre. 
Văile ce se lasă din Carpaţi, şi care duc în albiea lor apele riurilor 
ce isvorăse din sinul acestor munţi, sunt strimte şi profunde în re- 
giunea montană; dar devin largi, deschise şi intinse cu cât descind în 
regiunea inferioră a ţerei, perdend aprope cu totul din înelinaţiea 
albiei lor. De aci rezultă că cursul apelor nostre descrie acele cunoscute 
multitudini de cotituri şerpuitore în părţile de jos ale ţerei şi multele 
despicături sau braţe fluviale ce se anastomozeză şi constituese nu- 
merosele lor insule care, ca şi cele danubiale, consistă din depozitul de 
alluvium ce '| aduce aceste ape, sediu al întinselor stufării, al zăvoiurilor 
şi al pădurilor de luncă ce caracterizeză aceste părţi. Riurile princi- 
pale ce din Carpaţi la Dunăre percurg ţera sunt: 
Jiul, ce începe din Transilvaniea, intră in Româniea prin strim- 
torea de la punctul Păişi in Gorjiu, trece pe lingă Tirgujiul şi Craiova 
se varsă în Dunăre la Bechet. Ca afluenţi de însemnătate are: Motru/ 
(Amutria de către daci) ce străbate districtul Mehedinţi, Gilortul şi 
Amaradiea ce vin din părţile Gorjiului, 
