PISIOGRAFIEA GENERALA 699 
tăilor de vint, dând ca valore medie, pentru fiecare, mediile anuale 
ale anilor 1893-94 luate după Analele Institutului Meteorologie al 
României. În acelaşi timp, am ales acele staţii pentru care sa făcut 
observaţii în acei doui ani şi care representeză diferitele mari părţi ale 
țărei. Astfel, pentru Oltenia s'a luat Străhaea, pentru Munteniea s'a 
luat Strihareţu şi Bucureştii pe medilocul ţerei, pentru regiunea me- 
ridională sau danubială Turnu-Măgurele, pus între Olteniea şi Mun- 
teniea, pentru Moldova inferioră Focşianii, pentru Moldova septen- 
trională Comăndăreştii şi Pănceştii-Dragomireşti, pentru litoralul ma- 
ritim Sulina, iar pentru regiunea montană staţiea Sinaia la o laltă. 
Dacă admitem numărul de 200 bătăi de vint pe an ca expresie 
de frecuență, vom remarca că vintul de la nord-vest şi nord este 
cel mai frecuent şi că frecuenţa sa se simte mai cu seamă în Mol- 
dova. Însă, marele număr de bătăi de vint ce sunt la Comândăreşti 
şi Pănceşti, ca şi cele de la Sinaia, pentru vintul Muntean, sunt po- 
nite în cea mai mare parte din Crivăţul de la nord-est, însă care, în 
aceste localităţi, ia direcţiea de la nord spre sud din cauza dispozi- 
ției topografice a staţiilor respective. Austrul şi Crivăţul îşi dispută fre- 
cuența în Moldova şi în Munteniea; pe când Olteniea şi regiunea da- 
nubială despre 'Turnu-Măgurele sunt cu mult mai scutite de Criveţ, 
dar mai încercate de Austru. Dobrogea este teatrul vânturilor unde 
aprope tâte sunt repartiţionate în mod aproximativ egal. Sinaia, subt 
Buceci, ne dă cel puţin o idee generaiă de frecuenţa vinturilor în re- 
giunea montană. dar nu despre adevărata direcţie a venturilor care 
domină în regiunea alpină, pe la altitudinea de 2000 m. 
Direcţiea şi frecuenţa acestor vânturi stă în concordanţă cu con- 
figurațiea orografică a ţărei şi eu conformaţiea topografică a unor lo- 
calităţi alese ca staţii meteorologice. Lăsând partea de amenunt şi 
privind ţera în coprinsul seu general, observăm faptui următor : 
Româniea, împreună cu Bulgariea, face parte din valea inferioră 
a Danubiului a cărei formă descrie figura unui unghiu forte deschis 
către est şi nord-est, având în faţă'i marea Neagră, Basarabiea şi imen- 
sele stepe ale Rusiei; laturea sa septentrională este zidită prin şirul 
Carpaţilor meridionali, laturea sa meridională este zidită de Balcanii 
tracici; ambele laturi se împreună în zid puternic şi inchis la vest, 
oferind numa o lungă spintecătură prin care Dunărea are o strimtă şi 
lungă trecere de la Baziaşi pină la Severin ca să ajungă la marea 
Neagră. Axa lungitudinală a acestei întinderi geografice este direcţio- 
nată de la sud-vest spre nord-vest; de aci urmeză că venturile din 
aceste direcţii sunt cele mai frecuente mai cu seamă în Olteniea Şi 
