710 CONSPECTUL GEOGRAFIC 
pădurilor şi a plantațiilor, nu se pote contesta folosele ce aduce massa 
arborescentă pentru atenuarea trigului ibernal. Este ştiut că părţile 
descoperite şi ncimpădurite se răcesc mai mult; pe când cele acope- 
rite cu păduri şi plantaţii se răcese mai puţin: acesta mulţiămită acte- 
lor chimice ale fenomenelor intime de respiraţie ce se petrec în trama 
acestor corpuri vii, acte — de şi minime ierna — care, totuşi, produe 
oarecare căldură din care o parte este cedată mediului ambiant şi din 
care părţile răcite mai mult îşi aproprieză o parte în virtutea legei ge- 
nerale fisice a ecuilibrului de temperatură. 
Osebit de acesta, putem oare trece cu vederea şi adăpostul în 
contra vinturilor pe care procură pădurile şi plantațiile ? 
Importanța pădurilor şi a plantațiilor se referă nu numa asupra 
imbunătăţirei climatice : conservarea, replantarea pădurilor abătute 
şi plantațiile sunt de cea mai insemnată utilitate pentru igiena şi salu- 
britatea publică, pentru economiea ţărei şi pentru regimul apelor. — 
D. inginer C. Chiru, în lucrarea sa, Canalisarea riurilor şi Irigaţii |, 
cu privire la Româniea, demonstreză în modul cel mai evident pagu- 
_bele însemnate şi relele ce rezultă din destrugerea fără cumpătare a 
pădurilor nostre şi propune măsurile ce trebuesc luate. Eminentul bo- 
tanist sviţerian Dr. H. Christ?, cun stil mişcălor, descrie cu triste co- 

1. Buletinul Societătei Geografice române. Anul XIV, 1893 p. 14. 
2. Eacă cum se exprimă autorul (Flore Suisse et ses origines, edition francaise, 
p. 242. — Basel 1883). 
„Şi ce ar fi de munţii noştri fără păduri? —* 
„Ele sunt care dau peisagiului Alpilor noştri firma şi frumusețea deosebită ; ele 
sunt ânsă care contribuesc la avuţiea țtrei subt punctul de vedere economic, Lăsând 
la o parte zăpedile eterne şi ghețarii alpini din care curge numerosele şiroe de apă, 
pădurile sunt care conserveză munţilor umedela şi vieța lor La extremitatea din sud- 
vestul Alpilor în departamentul francez Hautes-Alpes se pote vedea jalnicul şi spăi- 
mântătorul spectacol al coamelor despudte de pădurile ce le îmbrăcaii odinioară.“ 
„Întinderea desupra de Gap, compusă din munţi calcari cu totul despucţi şi care 
este situată între valea îiufloritore a Provinciei și între albiea Ronului este, pare-ni-se, în 
Europa, imaginea perfectă a pustiilor Arabiei. Laturi întinse de stane petrâse cât ţine ve- 
derea subt soarele ferbinte meridional, o privelişte roşeată uniformă şi, ici-colo, pe pis- 
curile înalte, abia câte un petec de verdeţă, o climă secetâsă ce pare africană şi, în același 
timp, neşte venturi răci chiar în medilocul verei, silind pe locuitori să porte mereii ves- 
minte grose, la tote acestea şi o lipsă absolută de isvore, iar primăvara şi tomna adevărate 
potope ce aduc torente copleşitore şi care, nu mult, dispar: eacă starea în care a ajuns 
acestă parte a Alpilor francezi, a căror privire respinge şi întristeză şi care odinioară 
era încântătore pe când pădurile o acopereau.“ 
În văile Delfinatului şi în Maurienne spectacolul nu este mai îmbucurător, — 
„Livedile şi păsciunile costelor aii dispărut, colibele şi căsuțele ce erau în livedile de 
pe marginea riurilor sau prtbuşit în fundul văgaşelor profunde ce sau format. Căci, 
odinioară, pădurile care încingeau aceşti munţi absorbeau apele ploilor şi partea ce 
remânea se scurgea mai domol şi pe nesimţite la vale, urmând cursul văilor; acum 
apele ce cad la suprafață nu mai sunt reținute de vre-un obstacol, torentele în câteva 
clipe se înflă peste măsură şi undele lor furi6se, din an în an, mâncă şi surpă câstele, 
cărând cu sine arborii şi locuinţele. Albiile riurilor au deventt văgaşiuri profunde ale 
căror maluri, ce mereu se prăbuşese, îşi duc limonul și petrişiul în părţile de la vale“ ete. 
