VEGETAȚIEA ȘI FLORA GEOGRAFICA 71 
Ge 
şea spre finele lui August ; pe Paringu am vădut'o cădind chiar într”o 
di de 22 Iulie st. v. pe când în părţile sale inferiore totul era verde și 
la Tirgujiul, care nu este departe de acest munte, timpul era splendid. 
Eacă, dar, cu ce puţină temperatură şi cu ce scurtă periodă de 
vegetaţie se mulţiămesc plantele din regiunele răci, comparativ cu 
acelea ce vieţuesc în cele lalte regiuni cu mult mai favorizate subt 
raportul termic! Lor le este suficientă căldura ce resultă câteva ore 
pe di din radele sorelui; acestă efemeră căldură compenseză rigorile 
ce se ivese în timpul vegetației. Însă, puţina temperatură şi scurta 
periodă de vegetaţie a regiunilor alpine, ca şi a regiunilor polare, 
sunt în opoziţie cu condiţiile vieţei ce le exige desvoltarea arborilor 
mari, — vorbind de arborii noştri dicotiledoni — care au necesitate 
de o medie termică cel puţin de 10"C şi de o periodă de vegetaţie cu 
mult mai lungă: cinci sau aprope de şase luni pe an, ceea ce ex- 
plică încetarea pădurilor din aceste regiuni frigurose şi analogiea de 
vegetaţie ce există intre regiunile răci. 
Cu tote acestea, între climatul nostru alpin şi acela al regiuni: 
lor polare arctice sunt oarecare deosebiri. În Laponiea, în Islanda şi 
în părţile cunoscute ale Greelandei, graţie influenţei curenților caldi 
ale apelor atlantice, acelui golfstroom ce, prin undele sule căldicele, 
imblândeşte influenţa ghieţurilor polare, isrna nu pare pe acolo de o 
rigore extremă, comparativ cu asprimea din Alpii elvetici; însă, în 
țările polare arctice, timpul de vară lasă de dorit căci, de şi Soarele 
nu părăseşte orizontul, nici di nici nâpte, în timpul de vară, totuşi ac- 
țiea luminei solare şi a căldurei sunt forte paralizate prin multa în- 
clinare a radelor solare şi prin ceţurile predominante ce împedică des- 
voltarea de temperatură. 
Cu totă analogiea ce are vegetaţiea nostră alpină cu cea polară 
subt oarecare raporturi, natura favorizată a munţilor noştri o face mai 
avută, mai variată şi mai frumosă. Pe când solul fieldelor Norvegiei 
este acoperit în mare parte de Lichene în aşa grad că înnecă verdeţa 
de ierbă, pe când aci şi în Laponiea plantele cu flori sunt diseminate, 
în mic nume&r şi de puţine feluri pe vaste întinderi de păment, pe când 
solitudinele polare ruso-siberiane presenteză acele şesuri imense, jos- 
nice, umede şi răci, numite tundre, acoperite numa cu verdeaţa ce- 
nuşie a Lichenelor, în regiunea nâstră alpină o icrbă verde se întinde 
pe întrega suprafaţa unde locul este acoperit cu humus vegetal, ţă- 
rână veche depusă cu încetul de generaţiile vegetale ce s'au sucedat. 
Actualul tapet de verdeţă, în mare parte este datorit formaţiei gra- 
mineane în care, alături de gramineele de păsciuni, participă Cipe- 
