758 CONSPEUTUL GEOGRAFIC 
Paliurus australis, prin une locuri şi de Jasminum fruticans, arbuşti 
ce aparţin cu osebire florei domeniului mediteranean. 
Formaţiea ierbisă, în mare parte, se datoreşte Gramineelor de 
păsciune ce staționeză numa în părţile unde solul, cu timpul, a dobin- 
dit un strat de humus vegetal capabil să reţină oarecare timp apa 
provenită din topirea zăpedei sau din precipitaţiile atmosferice. Însă, 
în acestă zonă, ierba nu constitueşte acele întinderi îndesate şi neîn- 
trerupte ce caracteriseză plaiurile alpine, livedile şi câmpurile de finaţe 
din cele lalte zone. Părţi, părţi: unele de bună cualitate întreţin Gra- 
minee de păsciuni şi plante ierbacee fragede, în mare parte anuale, ce 
țin primăvara, apoi se trec; aceste părţi, nu mai puţin, sunt ocupate şi 
cu cultura cerealelor ; — altele, de cualitate mai inferioră, întreţin Gra- 
minee perenice stolonifere, mai vigurose şi solide ce aparţin cu osebire 
genurilor Sfipa, Calamagrostis, Cynodon, Andropogon şi Pollinia, specii 
ce vegeteză pină în tomnă împreună cu Artemisiile, Chenopodiile şi 
Troscotul (P'olygonum aviculare) ce abundeză în aceste păi ţi; — în fine, 
alte părţi, şi mai inferiore prin cualitatea lor, în bărăgan, ofer nume- 
rose întinderi de Euphorbia glareosa şi E. Gerardiana sau de Salsola 
Kali de Ceratocarpus arenarius ; în Dobrogea atrag privirea prin Cen- 
taurea difțusa şi Scolymus hispanicus pe lingă cele lalte. 
Flora stepelor nostre uscate și nesalifere coprinde un număr cu 
mult mai considerabil de specii ierbacee, relativ cu cele lulte, vieţi ind 
pe diferite feluri de tărâmuri: unele humifere, altele de ass arrid, iar 
altele petrose şi aprice; specii proprii acestei regiuni. În distribuţiea 
lor geografică trebue aici, mai mult ca în cele lalte zone, să ţinem în 
seamă proximitatea zonei Stejarului ale cărei condiţii telurice şi cli- 
matice sunt atât de simile în multe din părţile lor, de unde depăşirile 
multor specii proprii unei zone în cea vecină sau şi mai departe, ceea 
ce se observă în regiunele montane inferidre graţie văilor fluviale. 
Vom face enumeraţiea acestor specii dupe următorele categorii: 
a. Speciile de o mare întindere geografică a căror arie, în Ro- 
mâniea ca şi în Europa, este forte întinsă şi care staţioneză nu numa 
în zona proprie a stepelor dar trec şi în câmpiile zonei forestiere, 
unele ajung chiar în părţile inferiore ale regiunei montane. 
Adonis vernalis Lepidium ruderale 
Nigella arvensis Diplotaxis muralis 
Delphinium Consolida tenuitolia 
Papaver dubium hapistrum rugosum 
Exrysimum diffusum Senebiera Coronopus 
Syrenia cuspidata Fumaria Vaillanti 
Berteroa incana Sehleicheri 
Isatis tinctoria Gypsophila muralis 
