VEGETATIEA ȘI FLORA GEOGRAFICA 765 
(Enanthe media Cyperus longus 
Cirsium canum elomeratus 
Cyperus glaber Agrostis prorepens. 
În acestă categorie de plante se găsesc şi câteva specii endemice 
dacice, precum: Wasturtium dacicum (Grec. (nanthe banatica, Suym- 
phătum, uliginosum, 5. molle, şi o specie rară în Flora Europei : Agrostis 
densior Ilack. (ved. pag. 603). 
B. Vegetaţiea limonosă și acuatică. 
Formațiile şi Flora sa. — mensa regiune inferioră a erei, cu ose- 
bire zona stepelor sale, oferă numerose depresii de terâm, unele de 
mari întinderi, al căror fund nepermeabil reţine la suprafaţă însem- 
nate mase de apă stagnantă sau forte lin curgătore din cauza nivelului 
prea inferior. Dar fundul acestor depresii nepermeabile este tapetat 
cun strat de păment limos sau mlaştină, detritus de vegetale şi animale 
acuatice morte şi care s'a depus la fundul apelor din generaţie în ge- 
neraţie. Dupe grosimea acestui deposit limonos şi dupe înălţimea apei 
ce stă la suprafaţă, locurile au luat numele de m/âștini, rov/ne sau vi- 
roge, heleşteuri, iazuri sau bălți (palustria), sorginţi puternice ale eflu- 
viilor palustre a căror expansie bintue o mare parte din populaţiea 
țerei. 'Tote aceste părţi sunt sediul unei vegetaţii osebite care, con- 
siderată în aspectul stu, are o fisionomie proprie şi prin care se dis- 
tinge cu totul de cele lalte. 
Formaţiea principală a vegetației acestor părţi consistă în acele 
stu fării ce resultă din asociarea unui mare număr de individe ce apar- 
țin câtorva specii de Monocotiledâne graminiforme stulse (cwespitosce), 
dotate cun culm înalt, solid sau msle şi flexibil, cu foi forte lungi şi forte 
ânguste: 'Ţrestiea (Phragmites communis) în prima linie, apoi Papurile 
(Typha latifola, T. angustifolia) şi Bogozul (Scirpus lacustris, S. 
Tabernemontanus ete.) constituese desişiul principal al stutăriilor 
nostre, adevărate crânguri de toege subţiri, mlădiose, foiose şi înalte ce 
ajung sau trec peste două sau trei metre în sus. Ele populeză mlăşti- 
nile isolate şi mai cu seamă pe acelea ce însoţese cursul inferior al 
rîurilor nostre. În albiea Dunărei de la gura Oltului pină la Sulina şi pe 
litoralul pontice în Dobrogea, stufăriile de Trestie şi de Papură iau o 
desvoltare forte întinsă; în delta Dunărei devin imense. Aceste stu- 
fării, adesea solitudini nepenetrabile şi locuinţă misteriosă a unui mare 
număr de cârduri de paseri acuatice, servesc industriei populaţiei rurale 
danubiane pentru o mulţime de necesităţi “lomestice în lipsă de lemne 
şi de alte mediloce mai proprii. 
