26 



Hensyn til tidligere Forfattere. Nogle kunne anføres her: 

 Rhingia skal have Mandibler som »delicate, elongated setæ« ; 

 Smerten af Myggestik skal foraarsages af Mandiblerne »from 

 the aet of thrusting these instruments through the skin«; 

 Tabanus og Asilus skulle have treleddede Palper! 



H. Loew: Ueber die Bedeutung des sogenannten 

 Saugmagens bei den Zweifluglern; Stett. Ent. Zeit. 

 4ter Jahrg. 1843, p. 114 — 18. Den berømte Dipterolog gjør 

 opmærksom paa, at det Organ, som Treviranus kaldte »Saug- 

 magens og tydede i Overeensstemmelse med dette Navn, ikke 

 kan have denne Betydning, og han støtter sin Paastand baade 

 paa de anatomiske Forhold og paa flere smukke Iagttagelser 

 paa levende Dyr. Han antager den for at være et Gjemme- 

 sted for Reservenæring, som Dyret tager til sig, enten naar 

 Foden er særlig velsmagende, eller hvis det har sultet, eller 

 der er Udsigt til at det kommer til at sulte i længere Tid. 

 Treviranus's Mening er saaledes efterviist at være urigtig, men 

 den lille Afhandling indeholder Intet om, paa hvilken Maade 

 Dipterernes Sugning foregaaer. 



Brullé: Recherches sur les transformations 

 des appendices dans les Articulés; Annal. d. sciences 

 natur. 3 ser. T. 2, 1844.' I denne omfangsrige Afhandling, 

 der særlig har morphologiske Formaal, fremsætter Forfatteren 

 den Anskuelse, at ikke alene Underlæben, men ogsaa Labrum, 

 Epipharynx og Hypopharynx hver for sig ere opstaaede ved 

 Sammensmeltning af parrede Lemmer, en Anskuelse, der 

 sikkerlig med god Grund aldrig har vundet synderlig Indgang. 

 Han gaaer ogsaa vel vidt i en anden Retning, idet han ofte, 

 som det forekommer mig haartrukket og uholdbart, vil gjen- 

 tinde en større Deel af en særlig udviklet Kjæbes Stykker 

 ikke alene i Mandibler og Underlæbe, men ogsaa tildeels i 

 Overlæbe og Hypopharynx. Han sondrer forresten skarpt 

 mellem Hypo- og Epipharynx som morphologisk adskilte fra 

 Labrum og Labium. Han beskjæftiger sig meest med Insek- 



