deres mere skjulte Grundparti; det er endda først Lowne 

 (1870), der meddeelte en virkelig indgaaende Beskrivelse af 

 en enkelt Types Mund, med en i det Hele klar og rigtig 

 Forstaaelse af baade dens ydre og indre Bygning i physio- 

 logisk Henseende. Alt hvad der saaledes før 1860 i en 

 Række Arbeider er sagt om Grunden til Næringsvædskens 

 Opstigning til Svælg og Spiseror bliver derfor enten meget 

 ufuldstændigt (f. Ex. hos Reaumur og Roffredi) eller ligefremt 

 feilagtigt. 



Det kan maaskee ogsaa her anføres , at man vel meget 

 tidligt hos næsten alle undersøgte Diptera kjendte den ydre 

 Kjønsforskjel, hvor den fremtraadte nogenlunde let opfattelig, 

 men det varede meget længe inden man vidste noget Nærmere 

 om, at Kjønsforskjellen ogsaa af og til strakte sig til Mund- 

 delene; det er saaledes først Meigen, der 1820 udtaler det 

 om Tabanerne, og senere Curtis om Culex. 



Jeg vil nu gaae over til at omtale de medtagne For- 

 fattere nogenlunde i chronologisk Orden. 



Første Tidsrum. 



Swammerdam: Historia Insectorum generalis 

 1669. Her gives Tab. III. Fig. B og C en stor Tegning af 

 en heel Hanmyg og Hovedet af en Hunmyg; paa begge Fi- 

 gurer sees Palperne og Snabelen med en enkelt Spids ragende 

 et godt Stykke ud af dens yderste Ende; dette er den ældste 

 mig bekjendte Afbildning af Munden hos en Dipter. Pag. 

 115 — 16 og 118 gives en lidt nærmere Beskrivelse af Pal- 

 pernes og Underlæbens ydre Udseende og Beklædning, og 

 han angiver Underlæben som et Foderal for det virkelige 

 Stikkeapparat, der omtales som en enkelt, særdeles s{ids 

 Braad. 



Leeuwenhoek: Vervolg der Brieven. T. II. 1688. 

 Her træffes allerede en betydelig mere indgaaende Fremstil- 

 ling (p. 237—44; PI. 24, fig. 2—9) af Hunmyggens Mund. 



