70 



mere eller mindre (hos T. Sudeticus temmelig stærkt) , men 

 altid meget fiint haaret. Inderranden har ligeledes, omtrent 

 fra Glidefladen til Halvdelen af sin Længde, en smal, noget 

 blødere Kant; ellers er hele Resten af Mandiblen en stærk 

 og haard, smukt bruun, speilglat Chitinmasse. Den yderste 

 Ende danner et meget spidst Hjørne; herfra er Inderran- 

 den i noget over en Trediedel af sin Længde bagefter 

 overmaade fiint, men meget tydeligt og regelmæssigt 

 savtakket (Fig. 14); Yderranden mangler aldeles 

 T æ n de r. Hver Mandibel har tre Muskler. Fra Oversiden 

 af Rodens indre Forlængelse, tæt bag dennes Glideflade, 

 gaaer en ganske kraftig, temmelig flad Muskel, m. adductor 

 rectus mandibulæ (21, Fig. 3 og 12), lodret op i Hovedet, 

 udbredende sig lidt viftedannet og heftende sig paa Inder- 

 siden af Trabecula capitis. Fra Enden af den samme indre 

 Forlængelse udgaaet en særdeles tyk, fast og lang Sene udad, 

 samt lidt opad og tilbage, endende i en meget stor Muskel, 

 m. adductor obliquus mandibulæ (22, Fig. 1-3 og 

 Fig. 12), der hefter sig langs Kindens nedre, ydre Kant, og 

 gaaer heelt ind under Øiets nederste Deel. Til den yderste 

 Ende af den ydre Mandibelforlængelse hefter sig en over- 

 ordentligt lang Sene, der gaaer tilbage og langt op i Hove- 

 det, udenom Trabecula capitis, endende i en temmelig lille 

 Muskel, m. abductor mandibulæ (23, Fig. 1-3 og Fig. 

 12), der hefter sig paa Hovedets Bagside bagved Øiet, lidt 

 ovenfor og langt udenfor Nakkehullet. 



Maxilierne falde her som hos Insekterne overhovedet 

 i Stamme, Palpe og Flig. Stammen (u, Fig. 4, 15-16 og 

 18) er tilleddet paa Hovedets Bagside, lidt ovenfor og udenfor 

 Nakkehullets nedre Rand, ved Roden af Trabecula capitis; 

 her er den ganske smal og ender spidst; den gaaer dernæst 

 som en efterhaanden noget bredere, men dog stedse temmelig 

 smal Liste først nedad og indad mod Midtlinien paa Hove- 

 dets Bags-ide, naaer sin største Brede, og gjør samtidig en 

 Bøining, saa at den paa et lille Stykke kommer til at gaae 

 nedad og lidt ud til Siden, indtil Stedet, hvor dens Palpe 

 tilleddes, hvorpaa den atter under sin stadige Retning nedad 



