90 



ikke findes mere end den ene rn. adductor, bliver der ikke 

 Tale om add. rectus og obliquus; den svarer forresten til 

 add. rectus, og dennes Nummer er derfor benyttet som ved 

 de følgende Typer i denne Afhandling.) Kjæbefligen (Fig. 

 8 — 9 og v, Fig. 4 og 7) er af samme Længde som hos Hun- 

 nen, men af en anden Form og en finere Bygning. Dens 

 nederste Fjerdedeel er forholdsviis ret bred, derpaa aftager 

 Breden udefter noget; Enden er hos forskjellige Arter af 

 noget forskjellig Form, enten temmelig kort (T. rusticus) eller 

 meget langt (T. Bromius) tilspidset, men det er altid Over- 

 randen, der især skjæres skraat af. Den Rende, Fligen 

 danner langs sin Inderside, er meget flad. Ved Grunden er 

 man ikke istand til at finde mere end en enkelt Chitinstribe, 

 der i Fligens første Trediedeel indtager saa at sige hele dens 

 Brede; udefter afsmalnes Striben temmelig hurtigt stærkt og 

 løber som en smal Liste tæt indenfor Underkanten, næsten 

 ud til Spidsen; i Fligens yderste to Trediedele seer man nær 

 Overranden Spor af en anden Liste. Haarklædningen er 

 svag; hos T. Bromius sees langs Underranden nogle meget 

 korte Haar og endeel fine, korte, lyse Haar paa og lidt indenfor 

 dens Overkant, hvor denne er skraat afskaaren, dog ikke 

 heelt ud til dens yderste Ende; denne sidste er, selv om den 

 er spids, dog tynd og temmelig svag. Kjæbepalpen udgaaer 

 fra Stammens Roddeel (Fig. 2, 4 og 7); Grundleddet (w') 

 er af lignende Form og Beskaffenhed som Hunnens, indehol- 

 dende en m. adductor palpi; andet Led er derimod kun om- 

 trent af Længde med Grundleddet, noget plumpt, udefter be- 

 tydeligt bredere end ved Roden, med afrundet Spids. 



Underlæben er bygget fuldstændigt som hos Hunnen; den 

 synes imidlertid undertiden at være noget tyndere. 



Tabanus-Hannerne kunne, hvad man har vidst fra Meigen 

 og hvad man kan slutte efter den beskrevne Bygning, ikke 

 stikke Hul paa Pattedyrs Hud; de træffes derimod ikke sjel- 

 dent paa Blomster, særlig af Skjærmplanter. Man kan ogsaa 

 nok tænke sig, at deres Mundbygning sætter dem istand til 

 at suge Honning; Sugerøret dannes selvfølgelig af Overlæbe, 

 Hypopharynx og Kjæbe. Kjæbefligen er efter Muskulaturen 



