137 



med den Undtagelse, at Hovedets Chitindele paa dette lille 

 Dyr vare forholdsviis noget tyndere) o. fl. sig nær sammen 

 om de ovenfor beskrevne Arter, saaledes at A. barbarus staaer 

 som Yderpunkt med Hensyn til Tilbagekrumning, Længde og 

 Tilspidning af Underlæben, medens vel Lophouotus har den kor- 

 teste, afrundede Underlæbe. Kun tre Arter ere afvigende, nemlig 

 Proctacanthus xanthopterus Wied. og de to Arter, paa hvilke 

 Schiner grundede sin nye Slægt Eccritosia, nemlig E. barbata 

 F. og E. plintopyga Wied. Proctacanthus xanthopterus Wied. 

 har en lige Underlæbe, der i hele sin Længde og særlig ud- 

 efter er særdeles tyk og bred, ligesom opblæst, medens den 

 i de andre ydre Munddele ligner Asilus; den bør sikkerlig 

 udskilles i en egen Slægt, men jeg har ikke dissekeret den 

 og kan altsaa ikke nærmere angive dens Charakterer. De 

 to andre Arter afvige langt mere og stemme, seete udenfra, 

 meget overeens; jeg har dissekeret et tørret Exemplar af E. 

 barbata, og vil derfor forsøge en nærmere Beskrivelse af Slagten. 



Gen. Eccritosia Schin. (Tab. IV, Fig. 1—3). Hove- 

 dets Skelet er middelstærkt chitiniseret. Cornua pharyngis 

 ere knapdannede, udvidede baade bagtil og fortil, dog lidt 

 længere end brede; Ringen om Operculum oesophagi er aaben 

 paa Forsiden ligesom hos Asilus. Rostrum, hvis Længde er 

 henimod to Trediedele af Hovedets Høide, er, seet fra Siden, 

 i Hvile strakt næsten vandret fremad, samt udefter 

 bøiet noget opad. Hypopharynx (r, Fig. 1) er ved Grunden 

 middelhøi og aftager temmelig jevnt i Høide heelt ud til 

 Spidsen; det er i hele sin Længde bøiet lidt opad, saaledes, 

 at Overranden, især lidt fra Spidsen, endog bliver noget ind- 

 buet; Borsteudstyret indtager kun ubetydeligt over Halvdelen 

 af Længden; Børsterne ere ikke synderlig tætstillede og tem- 

 melig korte, de midterste af Middellængde. Kjæbefligen (v) 

 er næsten lige, ved Roden bred, udad efterhaanden smallere; 

 dens faste Chitin er ved Roden bred, afsmalnes stærkt udad 

 og ender tilspidset, med afrundet Spids; lidt bag denne er 

 Overranden udvidet til en ret anseelig Tand (Fig. 2) , ved 

 hvis Top den brede, indadvendte tynde Hud horer op. Kjæbe- 



