147 



Cirkelsegment ud af Cornua paa en Asilin. Stili oesophagi 

 naae bagfra neppe frem til Midten af Operculum, hvor de 

 udvide sig lidt og høre op, saa at Pumpemechanismen ogsaa 

 bliver svagere. Rostrum, hvis Længde er knap to Trediedele 

 af Hovedets Høide, er rettet nedad og noget fremad. 

 IJypopharynx er temmelig kraftigt, omtrent af samme Styrke, 

 Form og Børsteudstyr som hos Asilus, med Undtagelse af, at 

 det udefter er overmaade svagt opadbøiet. Kjæbefligen 

 har ved Roden en anseelig Brede, der aftager jevnt ud til 

 den udtyndede og temmelig spidse, nedadbøiede Ende; den 

 indfaldende Overrand er middelbred, langs Kanten rigelig 

 haaret, det yderste Parti, der er fast chitiniseret heelt over, 

 og hvis Chitin paa Overranden, lidt fra Spidsen, løber ud i 

 en lille bagudrettet Tand, er vel besat med bagudrettede 

 Smaatorne; Kjæbepalpen er neppe middellang og bestaaer af 

 to, vel afsatte, trinde, indbyrdes omtrent lige lange Led. 

 Underlæben ligner særdeles Underlæben hos Asilus; den er 

 trind, middelstærkt chitiniseret, af størst Høide bag Midten, 

 udefter noget tyndere, med bredt afrundet Ende; den afviger 

 kun fra Asilus deri, at den i sin sidste Halvdeel er svagt 

 opadbøiet; forøvrigt ere Leddenes Udstrækning og Sandse- 

 børsterne som hos Asilus. Fulcrum thecæ (Fig 22) er i det 

 Hele som hos Asilus og afviger kun ved Pars libera, som er 

 endeel smallere end det bagved liggende Parti; Midtpartiet 

 af Lam. interm. labeli. er smalt, Sidevingerne ligeledes tem- 

 melig smalle, Formen forøvrigt som hos Asilus. Stili thecæ 

 mangle; Musklerne gaae til Baghjørnerne af Fulcrum. 



Til Stenopogon Loew slutter sig Gonioscelis Schin. og 

 maaskee Bathypogon Loew. Jeg har foruden St. Sabaudus F. 

 undersøgt udvendigt St. Milvus Loew, St. Loewii Schin., St. 

 ochreatus Loew, St. incomtus Loew og St. longiventris Loew, 

 samt Gonioscelis setosus Wied., der alle viste den største 

 Overeensstemmelse med den dissekerede Art. 



Gen. Dasypogon Meig. (Tab. IV. Fig. 23—25). Som 

 typisk Art er dissekeret G. Teutonus L. Hovedets Skeletdele 

 ere middelstærkt chitiniserede. Cornua pharyngis (Fig. 24) 



10* 



