155 



Slægten danner en hoist interessant og, saavidt jeg veed, iso- 

 leret Type, der har faaet, den hos de fleste Dasypogoniner til- 

 stedeværende Nedadboining at'Rostrura i en overordentlig Grad. 



Fam. Therevidæ. 



Af denne lille Familie har jeg, paa Grund af ringe Ma- 

 teriale, kun undersøgt Arter af den anseelige Slægt Thereva 

 Latr. (sensu Schin. Faun. Austr.), og af denne Th. anilis L., 

 T. annulata F. eg T. bipunctata Meig., som repræsentere to 

 Underslægter; men de undersøgte Arter ere indbyrdes i den 

 største Overeensstemmelse, og Mundbygningen frembyder ingen 

 Kjønsforskjel. Familien nærmer sig temmelig betydeligt mod 

 Familien Asilidæ, i Nærheden af hvilken man forøvrigt for- 

 længst har stillet den, men er dog baade i Habitus og især 

 i Bygning af Hoved og Mund skilt meget betydeligt fra denne 

 og ikke, det jeg veed, sammenknyttet med den ved nogen 

 Overgang. 



Thereva Latr. (Tab. V. Fig. 3-12). 



Hovedets Skelet. Hovedet er endeel bredere end 

 høit, Hniden atter noget større end Tvaimaalet forfra bagtil, 

 hvilket dog er endeel større end hos Asilidæ; Issen er m>ppe 

 indbuet, Forsiden middelstærkt hvælvet, saa at det forreste 

 Punkt, der netop bærer Antennerne, falder omtrent paa Midten; 

 Bagsiden er ogsaa, særlig ovenfor Nakkehullet, betydeligt ud- 

 hvælvet, saa at Issen kommer til at ligge lodret over Hovedets 

 Centrum. Forkroppens Hals er temmelig kort. Øinene, der 

 hos Hunnerne ere temmelig bredt adskilte og hos Hannerne 

 paa en Strækning af Panden næsten naae sammen, efterlade 

 et middelstort Underansigt og Kinder. Hovedets Skeletdele 

 ere i det Hele adskilligt tyndere og svagere end hos Asiliderne, 

 de blødhudede Partier anderledes fordeelte og snarere mindre 

 end hos disse. Partiet imellem Antennernes og Overlæbens 

 Rod er, som ovenfor nævnt, af Hovedets halve Høide, næsten 

 plant, skraanende jevnt nedad og betydeligt bagud; det falder 



