162 



Inderflader og Pseudotracheerne kunne faae en direkte Mod- 

 virkning ved Opsugningen , ligesom man ogsaa faaer megen 

 Vanskelighed ved at forstaae den stærke Udvikling af Læberne 

 og af hele Underlæben i Forhold til den korte Haustellum, 

 samt overhovedet Munddelenes Benyttelse og Samvirken 2 ). 



Fam. Mijdaidæ. 



Af denne lille, men i Forhold til sit Artsantal ret form- 

 rige Familie har jeg kun undersøgt Slægten Mydas F. (sens. 

 str.), og af denne kun et enkelt, tørret, med Hensyn til de 

 indre Dele ikke synderlig vel bevaret Exemplar af den meget 

 store sydamerikanske M. argyrostomus Gerst. Familien, hvis 

 Arter meer eller mindre og særlig af Underslægten Mydas 

 have betydelige ydre Overeensstemmelser med Asiliderne, stilles 

 almindelig meget nær til disse Dyr eller foreslaaes endog at 

 danne en særlig Undergruppe af dem; den fjerner sig imid- 

 lertid i Mundbygningen langt derfra, idet denne viser en Or- 

 ganisation, der staaer»betydeligt lavere end hos Fam. Therevidæ. 



Mydas F. (Tab. V. Fig. 13—21). 



Hovedets Skelet. Hovedet er betydeligt bredere end 

 høit, som hos Asilus fladtrykt i Retningen forfra bagtil ; Øinene 

 ere hos begge Kjon adskilte ved et bredt Mellemrum; Issen 

 er saddelformigt indbuet, og denne Indbugning holder sig, 

 skjøndt noget svagere, ned ad Panden; Antennerne sidde paa 

 en Forhoining noget nærmere ved Issen end ved Overlæbens 

 Grund; Facies er paa det første lille Stykke lidt indbuet og 

 bliver derpaa meget stærkt udbuet, saa at Epistoma, der er 



l ) De anatomiske Angivelser, som Dr. Meinert (p. 52) har om 

 denne Slægt, ere for største Delen rigtige, men hans Frem- 

 stilling, der kun indtager en halv Side, ledsaget af 2 Figurer, 

 forekommer mig mager og utilstrækkelig, saa at jeg ikke 

 finder nogen Anledning til at komme ind paa en Kritik 

 af don eller paa en nærmere Sammenligning med den her givne. 



