BEVEZETÉS. 



22 



EINLEITUNG. 



Mielőtt, hogy e könyv tárg_va rendszeréuiik egé- 

 szen speeiálirt bevezetésére átmennek, helyén látom, 

 hogy még némely gondolatot kifejezzek. Van értel- 

 meik a. rendszerre nézve is. 



Ugy, a miként a természetben az úgynevezett 

 szervtelen anyagok kozott kölcsönös hatás létezik, 

 épen ugy létezik az az élő szervezetek között köl- 

 csönösen s a szervtelen anyag között is. A munkar, 

 helyesebi >en mondva a hatiis, a melyet az élí'i szer- 

 vezetek úgy egj'másra mint a szervtelen anyagra, a 

 melyluíl magok is erednek, gyakorolnak, természet- 

 tani (physikai) és vegyi (chemiai) alapokra vezethető 

 vissza, épen ugy, mint n. saját szervezetök is. 



így a ti'rmészetiH'k csak egy körfolyama képzel- 

 hető. Az el(i lény elválaszthatatlan a természet ösz- 

 szességétől, melynek része és kifolyása. 



A szervezet rendszerén kívül s evvel szoros ösz- 

 szeiüggésbeu azon munkfinak is van rendszere, a 

 melyet az élőlény végez, a melylj'el hatást gyakorol, 

 befoly a természet nagy korfolyamába. Az előbbi az 

 utóbbitól függ és megfordítva az utül)bi az előbbitől; 

 mert azon hatás lényege, a melyet az élő lény gya- 

 korol, a szervezet niiiiemüségétöl függ. Ez oly viki- 

 gos, mint az, hogy a cziczkány nem végezheti az 

 elefánt dolgát és nem a kolibri a sasét — de meg- 

 fordítva sem. Ezt nem szabad szemünk elől elte- 

 veszteni. 



Azon hatást, a melyet a különböző szervezetű 

 lények a természet összességében gyakorolnak, szin- 

 tén nem lehet a természet összességétől elválasztani. 

 A mindenség mozgásának ei)en oly lényeges mozza- 

 nata ez, mint akár a nehézkedés (gravitatio), akár a 

 vegyi folyamatok hatása. Az élő szervezetek hatásá- 

 nak folytonossága épen olyan mint a természettani 

 vagy vegyi hatásoké : az egyik a másikra vezethető 

 vissza. 



Es itt keresem okát az elváltozásoknak is, a 

 melyek közül Darwin az eszmeharczot épen ideje 

 korán fölidézte, voltaképen megújította. 



Én az úgynevezett «létért való küzdelemben» 

 (struggle for existenee) nem bírolí ablian az ellensé- 

 ges mozzanatban megnyugodni, a melyet a szavak 

 magokban rejtriiek; ép oly kevéssé, mint nem vehet- 



Bevor ich nun zu der ganz speciellen Einleitung 

 des Gegenstandes dieses Buches übergehe, finde ich 

 es am Platze, noch einige Gedanken zu entwickeln. 

 Sie beziehen sich auch auf das System. 



So wie zwischen den sogenannten anorganischen 

 Stoflen der Natur eine Wechselwirkung besteht, 

 liesteht eine solche auch zwischen den lelienden 

 Wesen uutereineiider einerseits, und den auorgani- 

 sclieii Stoffen andt'rerseits. Die Arl)eit, richtiger ge- 

 sagt die Wirkung, wcdclie die lelienden Organismen 

 auf einander, so wie auf die anorganische Materie 

 — welcher sie selbst entstammen — ausüben, kann 

 eilen so auf physicalische und chemische Grundlage 

 zun'ickgeführt werden wie auch ihr Organismus. 

 So ist nur ein Kreislauf der Natur denkbar. Das 

 lebende Wesen kann vcjn der Gesammtheit der 

 Natur nicht losgetrennt werden, deren Theil und 

 Ausfluss es ist. 



Ausser dem System der Organisation und mit 

 diesem eng zusammenhangend , hat auch jene 

 Arl)eit ein System, welche das lebende Wesen ver- 

 richtet, mit welcher es eine Wirkung ausübt, Ein- 

 iluss nimmt in dem grossen Kreislauf der Natur. 

 Das erstere hangt vom letzteren ab und umgekehrt; 

 denn das Wesen der Wirkung, welche das lebende 

 Wesen ausülft, hangt von der Art der Organisation 

 all. I)as ist so klar, wie jenes, wornach die Spitz- 

 maus nicht die Arbeit des Elefanten, der Colibri 

 nicht jene des Adlers verrichten kann. Dieses dür- 

 fen wir nicht ausser Acht lassen. 



Die Wirkung, welche die verschieden organisir- 

 ten Wesen im Weltganzen ausüben, kann auch nicht 

 vom Weltganzen getrennt werden. Sie ist eben so 

 wesentlich Moment der Bewegung des Weltganzen, 

 wie die Wirkung der Gravitation oder jene der che- 

 mischen Erocesse. Die Stetigkeit der Wirkung der 

 lebenden Wesen ist ganz so, wie jene der jjhysika- 

 lischen und chemischen Wirkungen: Eines kann 

 auf das Andere zurückgeführt werden. 



Und hier suche ich auch die Ursachen jener 

 Allanderungen, um welche Dakwin den Ideeukampf 

 gerade zu rechter Zeit entfachte, eigentlich er- 

 neuerte. 



Ich kann mich in dem, im sogenannten «Kampf 

 ums Daseimii mitbegriffenen feindlichen Moment, 

 welches in 'diesen Worten verborgen ist, nich beru- 

 higen, eben so wenig, als ich das Aufbrausen des 

 Kalkes unter der Einwii'kung einer Säure, oder die 



