BKVEZETÉS. 



32 



EINLEITUNO. 



De létezik e^y más szempont is, a mely alá e 

 tulajdouság bevoiiliató. 



Azon tételliől imliilva ki, hogy az állatok szer- 

 vezetükből kifolyó mollon gyakorolnak hatást a 

 tünetek körfolj-amában , csak oda juthatunk ki, 

 hogy a pók szöveteinek és fmialzatainak nemcsak 

 a uiüüszton tekintetéből, hanem a lét fenntartása 

 tekintetéből is nevezetes szerep jutott. 



És ezen a réven csak oda kell jutnunk, hogy e 

 szövetek és fonalzatok biológiailag annyira fonto- 

 sak, hogy szervek értékével bírnak. 



Mert valójában : az Epeira hálója (ált. rész II. 

 tábla 49. ábra) és a Linyphiaé (ugyanott 51. ábra) 

 között van olyan különbség, mint a gém és a rueza 

 csőre között; s valamint a gém és a rucza csak 

 (////((/í csőrökkel szerezhetik be táplálekjnkat, csőrük 

 szerkezetéhez képest folynak be a tünetek körébe, 

 ugy az Epeira és Linyphia is csak oliiaii hálóval 

 szerezhetik be a táplálékot, s hálóik szerkezetéhez 

 képest folynak be a tünetekbe. És valamint a gém 

 és rucza nem képzelhetők csőrök — nli/nn canyöl; — 

 nélkül, így van az a mondott ket p()kn;il is. A moz- 

 gás szabadságára és sikerességére a lebocsátkozó s 

 fölkapaszkodó pókra nézve a fejtett fonal olyan 

 értékű, mint a harkály kapaszkodó lába és támogató 

 farka. És épen úgy, a mint senkinek sem jutott 

 eszébe kétségbe vonni azt, hogy a gém, a rucza 

 csőre, a harkály lába és farka fontos jegyek, s a 

 rendszerlien teljes értékűek, ugy állhat ez a pókok 

 szöveteire nézve is ; sőt kell is hogy álljon. 



E felfogás ellen csak azon kérdést lehetne föl- 

 liozni : vájjon nem lehet-e a fonó és szövő szervek 

 szerkezetchül a szövetek és fonalzatok minőségére 

 következtetni ? 



Bár nem az általam az inient kifejtettt irány- 

 lian, (le történtek oly kísérletek, a melyek a szövő- 

 szervezetet kiaknázni törekedtek. így Oiileut ^ 

 beható vizsgálatot ejtett meg a porosz pókok szövő- 



' Oiii.EitT: «Btíitriige zii i-iiirr auf ilic KlMitciiliililimg gegi-üud. 

 KiaKiiiKi' uiul Anorilnuug dfi- prcuss. Siiiiiiicii.« Virli. ilcr k. k. 

 zi.ol. l)i>t. (li's. Wien 1854. 



Aber es existirt auch noch ein anderer Ge- 

 sichtspunkt, von welchem aus diese Eigenschaft 

 lietrachtet werden kann. 



Ausgehend von jenem Satze, woruacli die Thiere 

 auf die ihri^r Organisation entsprechende Art in 

 den Kreislauf der Erscheiniuigen eingreifen, kön- 

 nen wir nur dahin gelangen, dass den Geweben der 

 Spinnen niclit nur rücksichtlich des Kunsttrieltes, 

 sondern hinsiclitlich des Fortbestehens eine wich- 

 tige Rolle zufüUt. 



Und auf dieser Spur müssen wir wahrlich dahin 

 gelangen, dass diese Gewebe biologisch so wich- 

 tig sind, dass sie den Werth von Orginen besitzen. 



Denn wahrhaftig , zwischen dem Netze der 

 Epeira (Allg. Th. Taf. IL Fig. 49) und jenem der 

 Linyphia (ebendort Fig. 51) ist ein Unterschied, 

 der dem zwischen dem Schnabel des Reihers und 

 jenem der Ente entspricht: und so wie der Reiher 

 und die Ente nur vermittelst des Schnabels — des 

 so beschaffenen Schnabels — ihre Nahrung erlan- 

 gen können, und dem Baue dieses Schnabels ange- 

 messen in den Kreis der Erscheinungen eingreifen, 

 so kaini auch die Epeira mid Linyphia nur mit 

 einem .•«ilclicii Netze ihre Nahrung beschaffen, und 

 der Einrichtung des Netzes entsprechend eingrei- 

 fen. Und so gut wie der Reiher und die Ente nicht 

 ohne Schnabel, ohne soiclic Schnäbel — gedacht 

 werden können, so ist dies' auch bei den zwei Spin- 

 nen. Rücksichtlich der Freiheit und des Erfolges der 

 Bewegung ist der entwickelte Faden für die Spinne 

 von demselben Werthe, wie für den Specht der 

 Kletterfuss und Stützschwanz. Und eben so gut, als 

 es Niemanden einfiel zu zweifeln, dass der Schnabel 

 des Reihers, der Ente, der Fuss und Schwanz des 

 Spechtes wichtige Kennzeichen sind und vollen 

 Werth für das System haben, eben so kann — ja 

 soll dieses auch von den Geweben der Spinnen 

 gelten. 



Gegen diese Auffassung könnte man nur die 

 Frage aufwerfen : ob man denn nicht aus der On/a- 

 iiis(ttinii der Spinn- und Webeorgaue auf Form 

 und Qualität der Gewebe schliessen könnte ".' 



Wenn auch nicht von dem soeben dargelegten 

 Gesichtspunkte aus, so geschahen doch Versuche, 

 welche die Webeorgane auszubeuten strebten. So 

 hat Ohlert ^ eingehende Forschungen auf Webe- 



' t)nLF.iiT: «Hi'itriitif ZU fiiuT auf die Klauenbililung gegriind. 

 l>iaKU(wr cVc.ii YltIi. der. k. k. zool. liot. Cios. Wien 18.54. 



