BEVEZETÉS. 



36 



EINLEITUNG. 



III. Ahcud: TUBITELAEIAE. Csöszövők. 



1. Család: UEOCTEOIDAE. Borzosxwkok. 



2. » AGALENOIDAE. Illópókok. 



1. Alcsalád : amaueobiinae. Erctuckpókok. 



2. » agaleninae. Tömlöpókok. 



3. I) AKGYRONETINAE. BÚViíl'pÓkok. 



3. Család : DUASSOtDAE. Orzópókok. 



i. » DYSDEKOIDAE. Fojtópokok. 



IV. Alrend: TEEEITELARIAE. Földbeszövök. 



1. Család: THEEAPHOSOn)AE. Cst'ízők. 



1. Alcsalád: atypinae. Torzpókok. 



2. » TAPiNOCEPHALi. Aknászpókok. 

 V. Alrend : LATEEIGEADAE. Keszegjárók. 



1. Család: HETEBOPODOIDAE. Lábaspókok. 



2. » THOMISOIDAE. Kiirolói)ókok. 

 VI. Alrend: CITIGEADAE. Futók. 



1 . Család : LYCOSOIDAE. Farkaspókok. 



2. » OXYOPOIDAE. Hiuzpókok. 

 VII. Abend: SALTIGEADAE. Ugrók. 



1. Család: EEESOIDAE. Gyilkospókok. 

 ' 1. Alcsalád: ekesinae. Fejespókok. 



2. Család: AXTOIDAE. Szököpókok. 



Az elsö három alrend a hálózó alakokat foglalja 

 magában, természetesen oly mértékben, a minőben 

 hálózataik ismeretesek; a családok és alcsaládok 

 coordiuálása a szervezet alapján történik. A kimu- 

 tatott elrendezés sorrendje egyszersmind képét adja 

 a hálószövés fejlettségének, mert berendezésre nézve 

 a kerekháló mindenesetre az elsö helyen áll. A har- 

 madik ah-end (Csöszövők) o-dik és 4-dik családjá- 

 ban a hálószövés már vagy igen alárendelt, vagy — 

 eddigi tapasztalásaink szerint, pld : az Orzók és 

 Fojtók legtöbb alakjainál — szerkezet szerint ki 

 sincsen mutatva; ezek teh;it átmenetnek vehetők a 

 következőkhöz. 



A negyedik alrend (Földbeszövök) — mondhatni 

 meritdcpt-dett — az ötödik (Keszegjárók) húhoiió 

 lesük ; a hatodik alrend (Futók) legnagyobb rész- 

 benbarangolva —- a hetedik (Ugrók) egészben Zjaca/t- 

 ilolva khiKulú. 



Ez annak a, tudomásimkhoz képest, természetes 

 rendszernek vehető, a melyet pókjaink alkotnak, a 

 melynek indokolása annyi, a mennyi a pókokról szer- 

 zett specialis ismeretünk. Az utóbbi hiányos lóvén, 

 természetes, hogy a rendszer sem lehet tökéletes. 



III. Unterordn. : TUBITELAEIAE. Eölirenspimien. 



1. Familie: UKOCTEOIDAE. Zottelspinnen. 



2. » AUALENOIDAE. Flüehtspiniien. 



1 . Uuterfam. : amaueobiinae. Ketzerspiuneu. 



2. I) agaleninae. Tricliterspiuneu. 



3. )i ARGYKONETINAE. Taucliei-spiuneii. 



3. Familie : DEASSOID.AE. Meuelielsphmeu. 



4. » DYSDEBOIDAE. Würgspimien. 



IV. Unterordn. : TEEEITELAEIAE. Erdweber. 



1. Familie: THEEArHOHOIDE. Miuirspinuen. 



1 . Unterfaiuilie : atypinae. KopfspLaueu. 



2. » tapinocephali. Scliaclitspinncn. 

 V. Unterordn. : LATEEIGEADAE. lű-abbeuspinneu. 



1 . Familie : HETEBOPODOIDAE. Fussspiunen. 



2. » THOMISOIDAE. Armspimieu. 

 VI. Unterordn. CITIGEADAE. Laufspinueu. 



1 . Famihe : LYCOSOIDAE. "Wolfspiuueu. 



2. » OXYOPOIDAE. Luchsspiinieu. 

 VII. ITnterordn. : SALTIGEADAE. Spriiigspinueii. 



1. Familie: EEESOIDE. Mörderspiuuen. 



1. Uuterfamihe : ekesinae. Stierspinnen. 



2. Familie : ATTOIDAE. Hüpfspinuen. 



Die drei ersten Unterordnungen begreifen die 

 Netzer in sich, natürlich in dem Grade, als wir die 

 Gewebe kennen; [die Coordinirung der Familien 

 und Unterfamilien geschieht auf Grund der Organi- 

 sation. Die Pieihenfolge des Ausweises giebt zugleich 

 ein Bild der Entwickelung der Gewebe; denn was 

 die Einrichtung betrifft, steht das Pvadnetz gewiss 

 obenan. In der dritten und vierten Familie der 

 diütten Unterordnung ist die Verfertigung der Netze 

 entweder schon sehr untergeordnet, oder es ist 

 — nach den bisherigen Erfahrungen z. B. bei den 

 meisten Formen der Meuchel- und Mordspinnen — 

 das Netz nach seiner Einrichtung gar nicht ausge- 

 wiesen ; diese können also als Uebergang zu den 

 folgenden gelten. 



Die vierte Unterordnung (Erdwe))er) besteht, 

 man kann sagen aus ansnssiiieii, die fünfte (Krab- 

 bensjjinnen) aus umhcrsrhucißiul hincriuhii , die 

 sechste zum grössten Theile aus tutstatcn, die sie- 

 bente ganz aus iinstiitt')!, anijrcifcnden Formen. 



Das kann als jenes natürliche System genommen 

 werden, welches unsere Spinnen bilden, welches so 

 weit begründet ist, als unsere Kenntnisse reichen. 

 Nachdem die letzteren lückenhaft sind, ist es natür- 

 lich, dass das erstere nicht vollkommen sein kann. 



